номер провадження справи 27/8/26 

ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2026 Справа № 908/243/26

м. Запоріжжя Запорізької області 

Суддя Господарського суду Запорізької області Дроздова Світлана Сергіївна, розглянувши матеріали
за позовом: Приватного акціонерного товариства “Уманський завод “Мегомметр” (вул. Небесної сотні, буд. 49, м. Умань, Черкаська область, ідентифікаційний код юридичної особи 00226106) 
до відповідача: Акціонерного товариства “Запоріжжяобленерго” (вул. Сталеварів, 14, м. Запоріжжя, 69035, код ЄДРПОУ 00130926)
про стягнення 957 600 грн 00 коп.

без виклику сторін

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство “Уманський завод “Мегомметр” звернувся до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Акціонерного товариства “Запоріжжяобленерго” про стягнення 957 600 грн 00 коп. заборгованості.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.02.2026 здійснено автоматизований розподіл позовної заяви між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/243/26 та визначено до розгляду судді Дроздовій С.С.
Ухвалою суду від 09.02.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Присвоєно справі № 908/243/26, номер провадження 27/8/26. Ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання. 
Згідно з ч. 1 ст. 12, ч. 1 ст. 250 ГПК України господарське судочинство здійснюється за правилами загального або спрощеного позовного провадження. Питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі. 
Згідно ч. 3 ст. 12 ГПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Відповідно до ч. 5 ст. 12 ГПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно зі ст. 248 ГПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. 
Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч. 2 ст. 252 ГПК України).
Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі (ч. 3 ст. 252 ГПК України).
Відповідно до ч. 5, 7 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторонами заявлено не було. 
Ухвалою Господарського суду Запорізької області про відкриття провадження у справі від 09.02.2026 відповідачу запропоновано подати відзив протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше 05.03.2026. 
23.02.2026 сформував в системі «Електронний суд» (зареєстровано 23.02.2026 за вх. № 4024/08-08/26) відзив на позовну заяву, позовні вимоги визнав та виклав заяву про розстрочення виконання рішення суду на строк 12 місяців. Обґрунтовуючи заяву про розстрочення виконання рішення суду, відповідач зазначає, що у АТ «Запоріжжяобленерго» наявні наступні конкретні обставини, які істотно ускладнюють виконання рішення та роблять його неможливим. Строк оплати вартості поставленого товару за видатковою накладною № 1500-04296 від 15.08.2025 на суму 957 600,00 грн., стягнення якої є предметом позовних вимог, сплив 15 грудня 2025 року. З 15 січня 2026 року в Україні за рішенням оператора енергосистеми - НЕК «Укренерго» запроваджений надзвичайний стан в енергетиці. Причиною цього стали, на фоні погіршення погодних умов, дуже тяжкі наслідки безпрецедентних постійних зимових ударів ворога по енергетичній інфраструктурі України, в т.ч. об`єктам електричних мереж АТ "Запоріжжяобленерго" (підстанції, лінії електропередачі, трансформатори тощо). Лише за 2025 рік було виконано роботи з відновлення електропостачання на 415 об`єктах, витрати на відновлення пошкоджених об`єктів електричних мереж АТ "Запоріжжяобленерго" склали 53 240,00 тис. грн. Слід відзначити, що рішенням господарського суду Запорізької області від 20.05.2025 у справі № 908/549/25, яке набрало законної сили, на користь АТ "Запоріжжяобленерго" стягнуто з Держави Російська Федерація в особі Міністерства юстиції Російської Федерації суму завданих збитків (шкоду) через пошкодження/ знищення об`єктів енергетики за 2022 рік у розмірі 479 923 020 грн., що є еквівалентом 13 193 676 доларів США. До сьогодні вказане судове рішення залишається не виконаним через відсутність міжнародно-правових механізмів стягнення з рф збитків, завданих військовою агресією проти України. Станом на 01.01.2026 дебіторська заборгованість споживачів перед АТ «Запоріжжяобленерго» складала 3 144 495 тис. грн., з якої переважна частина це заборгованість державних підприємств: ТОВ “Запорізький титано-магнієвий комбінат” 804947 тис.грн., ЗДП “Кремнійполімер” 172 020 тис.грн., ДПЗД “Укрінтеренерго” 39 157 тис.грн., а також постачальник електроенергії для населення в Запорізькій області - ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» 504 473 тис.грн. (копія довідки додається). Відповідно до розпорядження КМУ № 36-р від 16.01.2019 року ТОВ “Запорізький титано-магнієвий комбінат” включено до “Переліку об`єктів великої приватизації державної власності”, що стало підставою зупинення виконавчих дій щодо стягнення заборгованості з ТОВ «ЗТМК» на користь АТ «Запоріжжяобленерго» згідно пункту 12 частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідач знаходиться у вкрай тяжкому фінансовому стані та не має можливості виконати рішення суду у справі № 908/243/26, у зв`язку з відсутністю коштів на поточних рахунках, наявністю податкового боргу станом на 01.02.2026 в розмірі понад 1,1 млрд.грн. (копія довідки додається). Кредиторська заборгованість АТ «Запоріжжяобленерго» перед ДП «Енергоринок» становить 680 166 тис.грн.; кредиторська заборгованість за роботи, послуги, ТМЦ - 2 183 054 тис.грн. (в т.ч. перед постачальниками послуг на Ринку електроенергії, в першу чергу ПрАТ «НЕК «Укренерго» - 2 074 131 тис.грн.). АТ "Запоріжжяобленерго" є підприємством критичної інфраструктури, що підтверджується постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2015 № 83 «Про затвердження переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави» та наказом Міністерства енергетики України від 10.10.2024 № 394. Відповідач не зможе сплатити Позивачу заборгованість за договором № 490425 від 17.04.2025 одним платежем, але в той же час, у разі надання можливості сплати заборгованості на умовах розстрочення, існує реальна можливість виконання рішення у 2026-2027 роках.
Крім того, у відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що листом № 88594 10860-32/112 від 11.02.2026 АТ "Запоріжжяобленерго" звернулось до позивача з пропозицією щодо укладення мирової угоди у справі № 908/243/26 на наступних умовах: АТ “Запоріжжяобленерго” сплачує ПрАТ «Уманський завод «Мегомметр» заборгованість за договором протягом 12 (дванадцяти) місяців, зі сплатою щомісячно рівними частинами, починаючи з місяця, наступного за місяцем, в якому мирова угода буде затверджена ухвалою суду; одночасно зі сплатою першої частини основного боргу за мировою угодою АТ “Запоріжжяобленерго” сплачує ПрАТ «Уманський завод «Мегомметр» 50 % судового збору, сплаченого позивачем при поданні позовної заяви.
Позивач 02.03.2026 надіслав на адресу суду відповідь на відзив, заперечив щодо розстрочення виконання рішення суду строком на 12 місяців. Просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Крім того, позивач надав відповідь щодо укладення мирової угоди у справі № 908/243/26, вважає пропозицію про укладення мирової угоди, щодо розстрочення оплати боргу на 12 місяців за договором № 490425 від 17.04.2025 є неприйнятною для позивача та збитковою.
Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення – 09.04.2026.
Розглянувши матеріали справи та фактичні обставини справи, суд

УСТАНОВИВ:

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути – визнання права.
З огляду на статтю 509 Цивільного кодексу України вбачається, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.
У відповідності до пункту 1 частини 2 статті 1 Цивільного кодексу України договір – є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Цивільні права і обов`язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.
Договір – це категорія цивільного права, яка визначається як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. До зобов`язань, що виникають з договорів, застосовуються загальні положення про зобов`язання, якщо інше не випливає із закону або самого договору. Як і будь-який право чин, він є вольовим актом, оскільки виражає спільну волю сторін, що втілюється у договорі. Змістом договору є, власне, ті умови, на яких сторони погоджуються виконувати договір, і вони мають дотримуватися взятих на себе зобов`язань.
У відповідності до статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
17.04.2025 між Публічним акціонерним товариством “Запоріжжяобленерго” (далі-Покупець, наразі найменування змінено на Акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго») та Приватним акціонерним товариством “Уманський завод “Мегомметр” (далі-Постачальник) укладено договір про закупівлю товарів № 490425 (далі-Договір).
Відповідно до Додаткової угоди № 1 від 28.05.2025, сторони у зв`язку зі зміною типу та найменування Покупця погодились внести наступні зміни до Договору від 17.04.2025 № 490425 (далі Договір): 1.1. В преамбулі та в тексті укладеного Договору Публічне акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго»/ПАТ «Запоріжжяобленерго» в усіх відмінках замінити на Акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго»/АТ «Запоріжжяобленерго».
Відповідно до п. 1.1 Договору Постачальник зобов`язується передати у встановлений строк у власність Покупця товар, зазначений в специфікації до Договору (Додаток 1), а Покупець - прийняти та оплатити такий товар.
Згідно п. 1.2 Договору 
Найменування товару - Код ДК 021:2015 - 31170000-8 Трансформатори (Трансформатор струму) (далі - товар). Номенклатура, асортимент, кількість, ціни та технічні (якісні) характеристики товару зазначені в специфікації до Договору (Додаток 1). 
Постачальник повинен поставити «Покупцю» товар, який раніше не був в експлуатації, якість та характеристики якого відповідають умовам специфікації до Договору (Додаток 1), чинним стандартам (п. 2.1 Договору).
Відповідно до п. 3.1 Договору ціна цього Договору становить:
Всього без ПДВ - 3 426 237,00 грн. (три мільйони чотириста двадцять шість тисяч двісті тридцять сім гривень 00 копійок)
ПДВ 20% - 685 247,40 грн. (шістсот вісімдесят п`ять тисяч двісті сорок сім гривень 40 копійок)
Всього з ПДВ - 4 111 484,40 грн. (чотири мільйона сто одинадцять тисяч чотириста вісімдесят чотири гривні 40 копійок).
Відповідно до п. 4.1 Договору умови реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної, яка складена відповідно до вимог законодавства, діючого па дат}' и складання, та умов цього Договору. «Покупець» здійснює розрахунок за кожну замовлену партію товару протягом 120 (сто двадцяти) календарних днів після підписання «Покупцем» видаткової накладної (акту приймання-передачі товару) «Постачальника» на поставку товару.
Згідно п. 5.1 Договору, загальний строк поставки товару за Договором - до 31.12.2025, протягом якого кожна окрема поставка здійснюється за замовленням виключно на підставі письмової заявки Покупця у строки та на умовах, зазначених у п. 5.2 цього Договору.
Відповідно до п. 5.2 Договору сторони зокрема погодили, що Постачальник зобов`язаний поставити заявлену партію товару протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту подання письмової Заявки Покупцем. Датою поставки заявленої партії товару є дата підписання Покупцем видаткової накладної (акту приймання-передачі товару) Постачальника на поставку товару. 
Згідно пп. 6.1.1 п. 6.1 Договору Покупець зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлений товар. 
Відповідно до пп. 6.4.1 п. 6.4 Договору Постачальник має право своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за поставлений товар. 
Договір набуває чинності з дати його підписання Сторонами та скріплення печатками Сторін та діє до 20.01.2026 (п. 10.1 Договору).
На виконання Договору Постачальник, згідно заявки від 05.08.2025 Постачальником (позивачем) 15.08.2025 поставлено, а Покупцем (відповідач) прийнято товар (Трансформатор струму Т-0,66А 300/5 (0,5S) у кількості 798 штук, по видатковій накладній № 1500-04296 на суму 957 600 грн 00 коп. з ПДВ.
Відповідно до матеріалів справи, Товар прийнято у повному обсязі Покупцем без зауважень.
Жодних дефектних актів Покупцем не складено, що підтверджує відповідність поставленого товару за якістю та кількістю. 
Позивач у позовній заяві зазначив, що за поставлений товар по вказаній видатковій накладній закінчився терміни розрахунку 15.12.2025, але відповідач оплату не здійснив.
Неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором, наявність заборгованості в розмірі 957 600 грн 00 коп. стали підставою для звернення позивача за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.
Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Правовідносини сторін є господарськими.
Частинами 1, 2 статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Частинами 1, 3, 5 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК).
За своєю правовою природою правовідносини між позивачем та відповідачем в межах даного спору врегульовано положеннями глави 54 Цивільного кодексу України, враховуючи укладений Договір про закупівлю товарів (поставки) № 490425 від 17.04.2025.
Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).
Згідно зі статтею 662 ЦК продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару і підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.
Нормами статті 664 ЦК визначено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це.
Згідно зі статтею 689 ЦК покупець зобов`язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Покупець зобов`язаний вчинити дії, які відповідно до вимог, що звичайно ставляться, необхідні з його боку для забезпечення передання та одержання товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства
Відповідно ж до ч. 1 та ч. 2 ст. 692 ЦК України покупець після прийняття товару зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару, якщо інший строк оплати не встановлений договором.
У відповідності до ч. 1 ст. 268 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 
Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.
Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Зобов`язання, згідно ст. 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За умовами ст. 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.
Стаття 530 ЦК України встановлює, якщо в зобов`язанні встановлений строк (дата) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (дату). Якщо строк (період) виконання боржником зобов`язання не встановлений або зазначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в любий час. Боржник повинен оплатити такий борг в семиденний строк з дня пред`явлення вимоги, якщо зобов`язання негайного виконання не витікає із договору або актів цивільного законодавства.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. 
На день розгляду спору відповідач доказів оплати заборгованості в розмірі 957 600 грн 00 коп. суду не надав.
Відповідно до п. 9.1 Договору у випадку виникнення спорів або розбіжностей сторони зобов`язуються вирішувати їх шляхом взаємних переговорів та консультацій.
На виконання п. 9.1 Договору позивач направив відповідачу за вих. № 09954-1126 від 22.12.2025 вимогу про провести повний розрахунок за поставлений товар – трансформатори струму.
У відповіді на вимогу 13.01.2026 за № 007.1-23/172 відповідач просив розстрочити оплату за договором № 490425 від 17.04.2025 у розмірі 957 600 грн 00 коп. строком на 12 місяців, з щомісячною сплатою рівними частинами.
Позивач за № 09954-67 від 27.01.2026 надіслав відповідачу відповідь, заперечив щодо розстрочення платежу на 12 місяців та вимагав провести повний розрахунок за поставлений товар.
Матеріали справи свідчать, що на виконання умов договору Покупець не здійснив повну оплату за поставлений товар - трансформатори струму за видаткової накладною № 1500-04296 від 15.08.2025, чим порушив п. 4.1 Договору.
Видаткова накладна № 1500-04296 від 15.08.2025 містять посилання на Договір, суму та строки (датою поставки заявленої партії товару є дата підписання Покупцем видаткової накладної) поставки та підписана з боку обох сторін без зауважень.
Жодних дефектних актів Покупцем не складено, що підтверджує відповідність поставленого товару за якістю та кількістю.
Відповідно до п. 4.3 Договору Постачальник зобов`язується складати податкові накладні у день виникнення податкових зобов`язань з дотриманням вимог ст. 201 Податкового кодексу України, зазначати в податковій накладній відомості, які відповідають умовам цього договору та первинним документам, що складаються на виконання цього договору, та реєструвати складеш податкові накладні протягом граничних строків згідно з нормами Податкового кодексу України,
Податкова накладна № 269 від 15.08.2025 вчасно зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Відповідач, в порушення умов договору та чинного законодавства, оплату вартості отриманого товару у визначений Договорами строк у повному не здійснив. 
Факт отримання від позивача товару та не сплата його вартості у повному обсязі відповідачем не заперечується.
Таким чином, позовні вимоги про стягнення заборгованості в розмірі 957 600 грн 00 коп. є обґрунтованими та документально підтвердженими.
Відповідач, в порушення умов договору та чинного законодавства, оплату вартості отриманого товару у визначений Договорами строк у повному не здійснив. Факт отримання від позивача товару та не сплата його вартості у повному обсязі відповідачем не заперечується.
Відповідно до ст.ст. 7, 13 Господарського процесуального кодексу України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. 
Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.ст. 73, 77 ГПК України).
Статтею 3 ЦК України закріплено, що одним із основних принципів цивільного права є принцип добросовісності, розумності та справедливості.
Позивач, уклавши договір № 490425 від 17.04.2025 розраховував на отримання оплати у розумні строки за поставлений товар, а відповідач, уклавши цей договір, свідомо прийняв на себе зобов`язання щодо своєчасного і повного розрахунку з позивачем.
Матеріали справи свідчать, що відповідачем оплата за поставлений товар у передбачені строки у повному обсязі не здійснена. 
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог.
За умовами ст. 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.
Згідно статті 42 Конституції України кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом.
Підприємництво – це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку (ст. 42 Господарського кодексу України).
Підприємницька діяльність здійснюється суб`єктами господарювання, підприємці мають право без обмежень самостійно здійснювати будь-яку підприємницьку діяльність, яку не заборонено законом.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
При цьому виконання рішень, винесених судом, є невід`ємною частиною «права на суд», адже в іншому випадку положення статті 6 Конвенції будуть позбавлені ефекту корисної дії (пункти 34, 37 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бурдов проти Росії»).
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Отже, відхиляючи будь-які доводи сторін чи спростовуючи подані стороною докази, господарський суд повинен у мотивувальній частині рішення навести правове обґрунтування і ті доведені фактичні обставини, з огляду на які ці доводи або докази не взято до уваги судом. Викладення у рішенні лише доводів та доказів сторони, на користь якої приймається рішення, є порушенням вимог процесуального закону щодо рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. У справі "Руїс Торіха проти Іспанії", Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994). Водночас, необхідно враховувати, що хоча національний суд і має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland) від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland) від 27.09.2001).
У даному випадку кожній стороні була надана розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять її у суттєво невигідне становище відносно другої сторони, у тому числі надати пояснення та докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, обґрунтувати переконливість поданих доказів та позицій у справі, скористатись іншими процесуальними правами.
Натомість відповідач не представив суду більш вірогідних доказів, ніж ті, які надані позивачем, заявлених до нього вимог належним чином і в установленому законом порядку не спростував, доказів проведення розрахунків з позивачем не надав.
Враховуючи предмет та визначені позивачем підстави позову, принципи диспозитивності, змагальності та рівності сторін перед законом і судом, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.
Крім того, у відзиві на позовну заяву відповідач просив розстрочити виконання рішення суду на строк 12 місяців.
Позивач заперечив проти заяви відповідача про розстрочення виконання судового рішення, вказавши, що підприємство позивача, яке відповідно до наказу Міністерства енергетики України № 449 від 06.11.2025 віднесене до критично важливих для функціонування економіки, не є виключенням і працює, як і всі інші підприємства на грані виживання в рівних умовах повномасштабного терору та агресії з боку росії, через що значно скорочуються доходи, а іноді виникають і збитки зі значним браком фінансових ресурсів. Підтвердженням цього є той факт, що 07.01.2026 підприємство позивача перенесло наліт безпілотних літальних апаратів російських окупантів. Значних пошкоджень зазнали приміщення та обладнання заводу на відновлення яких необхідні значні кошти, яких бракує.
Розглянувши вищезазначену заяву відповідача, суд дійшов до висновку про відмову в її задоволенні з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 239 ГПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. 
Частинами третьою та четвертою статті 331 ГПК України встановлено, що підставою для відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує ступінь вини відповідача у виникненні спору, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення (ч. 5 ст. 331 ГК України).
Надання відстрочки або розстрочки виконання рішення є правом господарського суду. При цьому, Господарський процесуальний кодекс України не визначає чіткого переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання, а тому оцінка доказів, що підтверджують зазначені обставини повинна здійснюватися судом за правилами ст. 86 ГПК України.
Можливість відстрочення/розстрочення виконання судового рішення у судовому порядку в будь-якому випадку пов`язується з об`єктивними, непереборними або винятковими обставинами, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим. Встановлення необхідності надання відстрочки або розстрочки виконання рішення здійснюється в залежності від конкретних обставин, що мають бути підтверджені відповідними засобами доказування. Питання про відстрочення (розстрочення) виконання рішення суду має вирішуватись із дотриманням балансу інтересів сторін.
Отже, запроваджений процесуальними нормами права механізм відстрочення/розстрочення виконання судового рішення є винятковою мірою, який спрямований на досягнення кінцевої мети судового розгляду – виконання ухваленого судом рішення. Винятковість обставин, які повинні бути встановлені судом щодо надання розстрочки/відстрочки виконання судового рішення, повинні бути підтверджені відповідними засобами доказування.
Вирішуючи дане питання, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.
Суд звертає увагу, що практика Європейського суду з прав людини свідчить, що «державний орган або інша юридична особа не може посилатися на відсутність коштів, щоб не виплачувати борг, підтверджений судовим рішенням. У такому випадку не може прийняти аргумент, що визначає таку відсутність як «виняткові обставини» (§ 40 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Півень проти України» від 29.06.2004).
Звертаючись з заявою про розстрочку виконання рішення на 12 місяці, боржник не надав жодних гарантій, що рішення господарського суду буде ним виконуватись у зазначений строк та, відповідно, надання судом розстрочки буде виправданим.
В свою чергу сплата заборгованості на користь позивача за рішенням суду у даній справі не може ставитись в залежність від фінансових результатів господарської діяльності відповідача, і скрутний фінансовий стан в будь-якому разі не є безумовною підставою для розстрочення виконання судового рішення.
Вирішуючи питання про надання розстрочки виконання рішення, суд також бере до уваги незгоду позивача на надання відповідачу розстрочки.
Крім того, відсутні навіть часткові оплати з боку відповідача, що свідчить про недобросовісність. 
Наявність в провадженні господарського суду інших справ за позовами позивача до відповідача також не є підставою для розстрочення виконання рішення у даній конкретній справі. 
На підставі викладеного, суд не вбачає підстав для задоволення заяви відповідача про розстрочення виконання рішення. 
Суд звертає увагу відповідача, що відповідач не позбавлений права звернутися із заявою в порядку ст. 331 ГПК України. 
Керуючись ст.ст. 42, 123, 129, 233, 238, 240, 241, 242, 247, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд 

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства “Уманський завод “Мегомметр” до Акціонерного товариства “Запоріжжяобленерго” задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства “Запоріжжяобленерго” (вул. Сталеварів, 14, м. Запоріжжя, 69035, код ЄДРПОУ 00130926) на користь Приватного акціонерного товариства “Уманський завод “Мегомметр” (вул. Небесної сотні, буд. 49, м. Умань, Черкаська область, ідентифікаційний код юридичної особи 00226106) 957 600 (дев`ятсот п`ятдесят сім тисяч шістсот) грн 00 коп. заборгованості, 14 364 (чотирнадцять тисяч триста шістдесят чотири) грн 00коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення оформлено і підписано 09.04.2026.

Суддя С.С. Дроздова 

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.