ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2026 року 	м. Полтава	Справа № 440/807/26	

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Супруна Є.Б., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу №440/807/26 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

23.01.2026 адвокат Попов Артем Олегович, здійснюючи на підставі ордеру (серія АН №1894041 від 22.01.2026) представництво інтересів ОСОБА_1 , звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України (надалі - в/ч НОМЕР_1 ), в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу грошової компенсації за відпустку як учаснику бойових дій за 2018 - 2019 роки виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу, тобто станом на 10.11.2019;
- зобов`язати в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 грошову компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2018-2019 роки виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу (10.11.2019) з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44.
Мотивуючи цей позов, представник вказує на обставини порушення прав позивача внаслідок невиплати відповідачем грошової компенсації за відпустку як учаснику бойових дій за 2018 - 2019 роки, право на отримання якої гарантоване статтею 162 Закону України "Про відпустки". Посилається на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 16.05.2019 у зразковій справі №620/4218/18, яка зводиться до того, що припинення надання самої відпустки на час особливого періоду не означає припинення права на відпустку, яке може бути реалізоване також у спосіб виплати грошової компенсації за невикористані дні цієї відпустки. 
Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 02.02.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).
20.03.2026 до суду засобами системи "Електронний суд" надійшов відзив на позов, в якому відповідач висловив свої заперечення проти задоволення позову. Зазначив, що наказом командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10.11.2019 №331 оголошено виплату компенсації за 28 діб невикористаної додаткової відпустки за 2018, 2019 рік, право на яку передбачено статтею 162 Закону України "Про відпустки" та пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". Згідно з довідкою фінансово-економічної служби в/ч НОМЕР_1 від 06.02.2026 №1/348 позивачу нараховано та виплачено при звільненні: 9 886,80 грн – компенсація за 28 діб невикористаної додаткової відпустки за 2018, 2019 рік, передбачена статтею 162 Закону України "Про відпустки" та пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". Оскільки грошова компенсація за невикористані дні додаткової відпустки за 2018, 2019 рік, яка передбачена статтею 162 Закону України "Про відпустки" та пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", була нарахована та виплачена при звільненні позивача, то вимоги щодо нарахування та виплати додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2018-2019 роки є безпідставними. Стосовно виплати компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, то така компенсація здійснюється одночасно з виплатою грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення. На в/ч НОМЕР_1 як податкового агента законом покладено кореспондуючий обов`язок утримати відповідні суми податків та зборів із одночасною компенсацією такої суми. Оскільки відповідний обов`язок виникає одночасно з виплатою нарахованої суми грошового забезпечення, які не були належним чином виплачені під час проходження військової служби, тобто у майбутньому, то відповідні вимоги є передчасними (а.с. 25-29).
Розгляд справи, відповідно до частини п`ятої статті 262 КАС України, здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників у письмовому провадженні.
Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з 14.01.2017 по 10.11.2019 проходив військову службу у складі в/ч НОМЕР_1 . Позивач має статус ветерана війни - учасника бойових дій, факт чого підтверджується посвідченням серія НОМЕР_2 від 18.07.2018 (а.с. 13).
Так, відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 14.01.2017 №15 (по стройовій частині) солдат ОСОБА_1 , військовослужбовець військової служби за контрактом, який прибув з військової частини польова пошта НОМЕР_3 до пункту постійної дислокації, з 14.01.2017 зарахований до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_4 , та на всі види забезпечення. Призначений на посаду водія-хіміка взводу радіаційної, хімічної, біологічної розвідки роти радіаційного, хімічного біологічного захисту, ВОС 124037А/976 ( НОМЕР_5 ), з 14.01.2017 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків з посадовим окладом 530 грн на місяць, шпк "солдат" (а.с. 36). 
Відповідно до витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10.11.2019 №331 (зворот а.с. 36) вважати такими що вибув із списків особового складу в/ч НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_1 , водій-хімік взводу радіаційного, хімічного, біологічного захисту роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту, звільненого наказом командира в/ч НОМЕР_1 (по особовому складу) №302-РС від 10.11.2019 відповідно до підпункту "а" пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (які вислужили строк військової служби за контрактом), вважати, що справи та посаду здав, та направити для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
З 10.11.2019 виключити зі списків особового складу та всіх видів забезпечення. 
У Збройних Силах з 10.11.2016 по 10.11.2019 року. Вислуга років становить: календарна 3 роки 0 місяців. 
Відповідно до вимог наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 №260, рішення Міністра оборони України від 28.12.2018 №248/9240, виплатити: щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби за період по 10.11.2019 123% від посадового окладу; надбавку за особливості проходження служби 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військове звання та надбавки за вислугу років посадового окладу за період по 10.11.2019; 
Грошова допомога на оздоровлення за 2019 рік, передбачена наказом МО України від 07.06.2018 №260, виплачена.
Матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2019 рік, передбачена наказом МО України від 07.06.2018 №260, не виплачена.
Щорічна основна відпустка за 2016 рік не використана, виплатити грошову компенсацію за 03 доби невикористаної відпустки за 2016 рік.
Чергова відпустка використана в обсязі 35 діб за 2017 рік, провести відрахування від грошового забезпечення згідно Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та гарантій їх соціального захисту" за 05 діб відпустки, що була використана понад встановлений термін.
Використано 20 діб щорічної основної відпустки за 2017 рік, виплатити грошову компенсацію за 10 діб невикористаної відпустки за 2017 рік.
Використано 10 діб щорічної основної відпустки за 2019 рік, виплатити грошову компенсацію за 15 діб невикористаної відпустки за 2019 рік.
Виплатити компенсацію за 28 діб невикористаної додаткової відпустки за 2018, 2019 рік, передбаченої статтею 162 Закону України "Про відпустки" та пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".
Перевізні документи на проїзд військовослужбовця, членів його сім`ї та перевезення домашніх речей не видавались.
Відпустка за сімейними обставинами використана в кількості 10 діб.
Постійним або службовим житлом не забезпечувався...".
Відповідно до довідки фінансово-економічної служби в/ч НОМЕР_1 від 06.02.2026 №1/348 ОСОБА_1 нараховано та виплачено при звільненні: 9 886,80 грн – компенсацію за 28 діб невикористаної додаткової відпустки за 2018, 2019 рік, передбачену статтею 162 Закону України "Про відпустки" та пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (зворот а.с. 33).
Незважаючи на це позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати грошової компенсації за відпустку як учаснику бойових дій за 2018 - 2019 роки виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу 10.11.2019, у зв`язку з чим через представника звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини першої статті 2 Закону України від 25.03.1992 №2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" (надалі - Закон №2232-XII), військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Згідно з п. 12 ст. 12 Закону України від 22.10.1993 №3551-XII "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (надалі - Закон №3551-ХІІ), учасникам бойових дій надаються такі пільги, як використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.
Статтею 4 Закону України від 05.11.1996 №504/96-ВР "Про відпустки" (надалі - Закон №504/96-ВР) передбачено такі види щорічних відпусток: основна відпустка (стаття 6); додаткова відпустка за роботу зі шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.
Відповідно до ст. 162 Закону №504/96-ВР, учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років", із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.
Згідно з п. 8 ст. 101 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (надалі - Закон №2011-ХІІ), військовослужбовцям, крім військовослужбовців, які проходять базову військову службу, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України "Про відпустки". Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України.
У разі якщо Законом України "Про відпустки" або іншими законами України передбачено надання додаткових відпусток без збереження заробітної плати, такі відпустки військовослужбовцям надаються без збереження грошового забезпечення.
Абзацом 3 пункту 14 статті 101 Закону №2011-ХІІ передбачено, що у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.
Крім того, відповідно до пункту 3 розділу XXXI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197 (надалі - Наказ №260), у рік звільнення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), звільненим з військової служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, які не використали щорічну основну відпустку або використали частково, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини та виплачується грошове забезпечення у розмірі відповідно до кількості наданих днів відпустки або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.
Іншим військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються з військової служби, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини тривалістю, що визначається пропорційно часу, прослуженому в році звільнення за кожен повний місяць служби, та за час такої відпустки виплачується грошове забезпечення або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.
Отже, у випадку звільнення військовослужбовців з військової служби їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні щорічної відпустки, у тому числі за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої статтею 162 Закону №504/96-ВР та пунктом 12 частини першої статті 12 Закону №3551-ХІІ.
Як зазначив представник відповідача у відзиві на позовну заяву, в/ч НОМЕР_1 позивачу виплачено компенсацію за 28 діб невикористаної додаткової відпустки за 2018, 2019 рік.
На підтвердження зазначених обставин відповідач до відзиву надав довідку фінансово-економічної служби в/ч НОМЕР_1 від 06.02.2026 №1/348 позивачу нараховано та виплачено при звільненні: 9 886,80 грн – компенсація за 28 діб невикористаної додаткової відпустки за 2018, 2019 рік, передбаченої статтею 162 Закону України "Про відпустки" та пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".
Враховуючи факт виплати ОСОБА_1 компенсації за відпустку як учаснику бойових дій за 2018 - 2019 роки виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу 10.11.2019, твердження позивача щодо наявності ознак бездіяльності з боку в/ч НОМЕР_1 в частині невиплати такої компенсації суд визнає спростованими.
Тож у цій частині вимог суд визнає позов безпідставним, у зв`язку з чим залишає його без задоволення у цій частині.
Стосовно вимог позивача про нарахування та виплату компенсації сум податку з доходів фізичних осіб суд виходить з такого.
Умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ), співробітниками Служби судової охорони у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошова компенсація) визначено Порядком виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44 (надалі – Порядок №44).
За правилами пунктів 2, 3 Порядку №44, грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.
Виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України “Про податок з доходів фізичних осіб”.
Пунктами 4, 5 Порядку №44 передбачено, що виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.
Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
Представник позивача у позовній заяві зазначає, що разом з виплатою компенсації за невикористані відпустки як учаснику бойових дій у 2018-2019 роках ОСОБА_1 мала бути виплачена грошова компенсація сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення.
Як вже встановлено судом вище, позивачу при звільненні була виплачена компенсація за 28 діб невикористаної додаткової відпустки за 2018, 2019 роки, право на яку передбачено статтею 162 Закону України "Про відпустки" та пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у розмірі 9 886,80 грн.
Відповідно до наданої до матеріалів справи довідки про нарахування та утримання грошового забезпечення за період 01/2019 - 12/2019 (а.с. 40) ОСОБА_1 виплачено у грудні 2019 року грошове забезпечення (основні, додаткові та одноразові види) в сумі 21 678,51 грн (у тому числі грошову компенсацію за невикористані дні відпусток) та компенсовано утриману суму податку з доходів фізичних осіб у сумі 3902,13 грн.  
З огляду на з`ясований факт виплати позивачу грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення при виплаті компенсації за невикористані відпустки як учаснику бойових дій у 2018-2019 роках, позов у цій частині вимог та в цілому слід залишити без задоволення. 
За відсутності підстав для задоволення позову, відсутні й підстави для розподілу судових витрат, від сплати судового збору позивач звільнений як учасник бойових дій. 
Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 у справі №440/807/26 - залишити без задоволення.
Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ; АДРЕСА_1 ).
Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України (код ЄДРПОУ НОМЕР_7 ; АДРЕСА_2 ).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду впродовж тридцяти днів з моменту його підписання.  

Суддя	 	Є.Б. Супрун