№ 209/8074/25 
№ 2/207/850/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 квітня 2026 року 
Південний районний суд м.Кам`янського у складі:
головуючого судді Притуляка С.А.,
за участю секретаря судового засідання Тютюник Ю.Д.
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхової компанії «УНІКА» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач – ПАТ «Страхова компанія «УНІКА» звернувся до суду із позовом до відповідача – ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої ДТП.
Позовні вимоги мотивовані тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 24.05.2023р. з вини відповідача, транспортному засобу страхувальника – автомобілю Skoda Octavia було завдано механічних ушкоджень. Внаслідок чого страхувальник звернувся до страховика – позивача за отриманням страхового відшкодування, яке було йому виплачено у розмірі 72083,43 грн. З урахуванням виконання свого зобов`язання перед страхувальником, позивач звернувся до ТДВ «СК «Альфа-Гарант», як страхової компанії винуватця ДТП, з заявою про виплату страхового відшкодування. На підставі угоди між позивачем та ТДВ «СК «Альфа-Гарант» розраховано розмір страхового відшкодування у сумі 63257,35 грн., а також погоджено дисконт у розмірі 10%. На підставі даної угоди позивачем отримано від ТДВ «СК «Альфа-Гарант» 56931,62 грн., з урахуванням дисконту. З урахуванням положень ст.993 ЦК України та ст.108 Закону України «Про страхування», позивач просить стягнути з відповідача на свою користь 8826,08 грн., що є різницею між сумою фактично виплаченого позивачем страхового відшкодування – 72083,43 грн. та погодженим із ТДВ «СК «Альфа-Гарант» сумою страхового відшкодування – 63257,35 грн.
Ухвалою Південного районного суду м. Кам`янського від 27.12.2025р. відкрито провадження у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхової компанії «УНІКА» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Ухвалою Південного районного суду м.Кам`янського від 06.02.2026р. призначено розгляд цивільної справи, за правилами спрощеного позовного провадження, у судовому засіданні з повідомленням сторін, а також залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа Гарант». Роз`яснено третій особі право подати письмові пояснення по суті спору з доказами на підтвердження обставин на яких вони ґрунтуються, в строк не пізніше 15 днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі.
Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на те, що згідно полісу ОСЦВВНТЗ №ЕР/210454455 ТДВ «СК «Альфа-Гарант», яким застраховано відповідальність відповідача, ліміт страхового відшкодування на шкоду майну складає 160000,00 грн. (франшиза 2600,00 грн.), а тому повністю покривало суму відшкодування страхового випадку на суму 72083,43 грн. Надання ж позивачем дисконту страховій компанії відповідача з його ініціативи у розмірі 10%, не є підставою для стягнення цих коштів з відповідача, оскільки ним виконано всі умови при купівлі страхового полісу.
Представник позивача надав відповідь на відзив на позовну заяву, вказуючи на те, що відповідач, як винуватець ДТП, зобов`язаний сплатити різницю між виплаченим позивачем страховим відшкодуванням в сумі 72083,43 грн. та страховим відшкодуванням, виплаченим страховою компанією відповідача ТДВ «СК «Альфа-Гарант» у сумі 63257,35 грн., яка скаладає 8826,35 грн. І розмір дисконту на виплату страхового відшкодування, який сплачено ТДВ «СК «Альфа-Гарант» позивачеві ніяким чином не впливає на відповідальність відповідача як завдавача шкоди.
Представник позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, про причини неявки не повідомили.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, жодних пояснень не надав.
З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, судом встановлено наступне.
30.07.2021р. між ПАТ «Страхова компанія «УНІКА» (позивач) – Страховик та ТОВ «Порше Лізінг Україна» - Страхувальник укладено договір комплексного страхування на транспорті №245001/4098/0004219, у відповідності до умов якого Страховик взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю транспортного засобу Skoda Octavia, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зокрема дорожньо-транспортної пригоди, сплатити страхове відшкодування.
24 травня 2023 року о 09 год. 10 хв. у м. Дніпро, на перехресті вул. Академіка Янгеля та вул. Титова, водій ОСОБА_1 (відповідач) керуючи транспортним засобом Mazda 3, номерний знак НОМЕР_2 , під час руху при виникненні перешкоди не вжила всіх необхідних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного об`їзду перешкоди, через що здійснила зіткнення з автомобілем Skoda Octavia, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , котрий рухався попереду у попутному напрямку. Внаслідок даного ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушила п. 12.3 Правил дорожнього руху України та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення.
Вказані обставини підтверджуються постановою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 02.08.2023р. та сторонами не оспорювалися.
Згідно звіту про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу №24662 від 16.06.2023р., розмір збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу Skoda Octavia, реєстраційний номер НОМЕР_1 становив, на дату оцінки, 75648,46 грн.
Як вбачається з страхового акту №10709457917 та платіжної інструкції №094103 від 12.06.2023р., позивач виплатив ТОВ «Порше Лізінг Україна» страхове відшкодування у сумі 72083,43 грн. (з вирахуванням франшизи за договором 3274,51 грн.)
Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована, що підтверджується відповідним полісом ТДВ «СК «Альфа Гарант» ЕР 210454455, за яким ліміт відповідальності страховика за шкоду майну складає 160000,00 грн.
У зв`язку з тим, що цивільно-правова відповідальність відповідача було застрахована в ТДВ «СК «Альфа-Гарант», позивач звернувся до даної страхової компанії з заявою №34010 про виплату страхового відшкодування у розмірі 72083,43 грн.
28.09.2023р. між ТДВ «СК «Альфа Гарант» та ПАТ «Страхова компанія «Уніка» було укладено угоду щодо погодження розміру та здійснення виплати страхового відшкодування, за умовами якої сторони погодили, зокрема, виплату страхового відшкодування по ДТП 24.05.2023р. у сумі 63257,35 грн. (розрахована сума страхового відшкоудвання), а 56931,62 грн. погоджена сума страхового відшкодування в порядку регресу (суброгації). При цьому позивачем надано ТДВ «СК «Альфа Гарант» (страховику відповідача) дисконт на виплату страхового відшкодування у розмірі 10%.
29.09.2023р. ТДВ «СК «Альфа Гарант» перерахувало позивачеві 56931,62 грн. страхового відшкодування в порядку регресу, що підтверджується платіжною інструкцією №39389.
30.01.2025р. позивач звернувся до відповідача з досудовою вимогою №34010 про відшкодування 1515,81 грн. збитків, завданих ДТП, яка не була задоволена відповідачем.
У зв`язку з викладеними обставинами, позивач, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь 8826,08 грн., що є різницею між сумою фактично виплаченого позивачем страхового відшкодування – 72083,43 грн. та погодженим із ТДВ «СК «Альфа-Гарант» сумою страхового відшкодування – 63257,35 грн.
Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.
Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
За змістом вказаної норми, за загальним правилом: по-перше, в повному обсязі; по- друге, особою, яка безпосередньо її завдала, шкода підлягає відшкодуванню.

Проте, із вказаних правил є винятки, передбачені законом. Одним з таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності.
Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування».
За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).
Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).
Питання страхування відповідальності власників транспортних засобів регулюється не тільки національним законодавством, а й міжнародними нормами, і Україна як держава, яка прагне вступу в Європейський союз, в Угоді про асоціацію України з ЄС зобов`язалась здійснити заходи до підвищення гарантій забезпечення прав потерпілих від ДТП відповідно до Директиви 2009/103/ЄС щодо страхування цивільної відповідальності по відношенню до використання автотранспортних засобів та забезпечення виконання зобов`язань щодо страхування такої відповідальності.
Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон № 1961-IV.
Згідно зі статтею 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
Саме на забезпечення таких зобов`язань було ухвалено Закон № 1961-IV, який діяв на момент виникнення спірних правовідносин.
Законом № 1961-IV визначено як засади, так і процедури отримання потерпілими особами за наслідками ДТП, відшкодування заподіяної шкоди.
Згідно з статтею 3 Закону №1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.
Відповідно до статті 5 вказаного Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.
У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону № 1961 IV).
Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної: небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об' єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відтак Велика Палата Верховного Суду послідовно наголошувала у свої постановах, зокрема і у постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18), що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми.
Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961 IV) (див, постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №147/66/17).
Водночас в Законі наголошено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Тобто Закон як спрямований насамперед на захист прав осіб потерпілих внаслідок ДТП, при цьому також забезпечує майнові інтереси винної особи, які полягають у відшкодуванні спричиненої шкоду не нею, а страховиком (страховою компанією) за певні страхові внески (стаття 3 Закону № 1961-IV).
Тобто положення цього Закону спрямовані як на захист прав потерпілої особи на відшкодування шкоди, так і на те, що винна особа має право розраховувати на відшкодування спричиненої нею шкоди страхувальником, у якого застрахована її відповідальність, а тому, розглядаючи такі спори, судам слід уважно дотримуватись балансу інтересів як потерпілої особи, так і особи, яка застрахувала свою відповідальність та переклала тягар відшкодування шкоди на страховика.
Цивільний кодекс України також передбачає, що особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї, і особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (частини друга та четверта статті 14 ЦК України)
Положення зазначених норм права свідчить про зобов`язання учасників цивільних правовідносин діяти в межах закону, не порушуючи права інших осіб у спосіб передбачений законом, добросовісно здійснюючи свої права та обов`язки.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювала правові позиції щодо застосування законодавства про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
У даному випадку, шкоду завдану страхувальником у межах ліміту страхового відшкодування, а саме 160 000,00 має виплатити страховик, тобто ТДВ «СК «Альфа-Гарант», що визначено умовами страхового полісу ЕР 210454455.
Суд звертає увагу, що ліміт страхового відшкодування, визначений в полісі відповідача, в повному обсязі покриває завдані відповідачем збитки, внаслідок ДТП.
Враховуючи, що пошкоджений легковий автомобіль Skoda Octavia, реєстраційний номер НОМЕР_1 , є автомобілем іноземного виробництва, якому на момент ДТП виповнилося 2 роки, коефіцієнт фізичного зносу до такого автомобіля не застосовується. 
Та обставина, що позивач та страховик відповідача на власний розсуд та добровільно погодили виплату позивачеві суми страхування у розмірі меншому, ніж фактично завдана відповідачем шкода, є їх правом та волевиявленням та не має впливати на особу, яка добровільно застрахувала свою цивільну відповідальність, сплатила страховий внесок та розраховувала на певні наслідки такої страховки в межах її ліміту.
Отже, суд не вбачає в чому полягає порушення відповідачем прав позивача, зокрема права на отримання страхового відшкодування, яким він розпорядився на власний розсуд та об`єктивно не мав перешкод для отримання страхового відшкодування у розмірі фактично завданого збитку.
З огляду на наведене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на позивача.
Керуючись ст. 2, 7, 10-13, 18, 76-83, 141, 258, 263, 265, 268, 280-282 ЦПК України, суд,
В И Р І Ш И В:
В задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхової компанії «УНІКА» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди – відмовити.
Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати його складання шляхом подання апеляційної скарги. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відомості про сторін:
Позивач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА», 04112, м.Київ, вул.Теліги Олени, 6, літ. В, ЄДРПОУ 20033533.
Відповідач: ОСОБА_3 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя        Притуляк С.А.