Справа № 522/23742/25 
Провадження № 3/522/550/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2026 року Приморський районний суд м. Одеси у складі: 
головуючого-судді Деруса А.В.,
при секретарі Крохмаль І.І.,
за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,
свідка ОСОБА_2 ,
розглянувши в судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Управління патрульної поліції в Одеській області у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності по ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

З протоколу серії ЕПР1 № 486573 від 18.10.2025 року вбачається, що 18.10.2025 року, о 02:02 год., за адресою: м. Одеса, вул. Канатна, № 102А, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом - електросамокатом, б/н, в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився зі згоди водія у встановленому законом порядку на місці зупинки, за допомогою газоаналізатора Драгер, результат 0,77‰. 
ОСОБА_1 в судовому засіданні показала, що не визнає себе винною у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 17.10.2025 року вона разом із своїми подругами - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та цивільним чоловіком ОСОБА_2 знаходилась у центрі міста. Увечері, того ж дня, чоловіка ОСОБА_2 було затримано працівниками поліції та направлено до районного відділку, у зв`язку із чим вони відправились з ним для отримання інформації щодо законності затримання останнього. Після 00:00 год., тобто вже в комендантську годину, їм було повідомлено про те, що хлопця затримано на законних підставах і як військовозобов`язану особу буде направлено до РТЦК та СП, відпустити його не вбачається можливим, а їм рекомендовано було направлятись до адреси свого проживання. Вона зі своїми подругами проживають в Приморському районі, ближче до 5-ої станції Фонтанської дороги. Оскільки вже була комендантська година, ніякого транспорту по місту не перебувало, вони пішли додому пішки. В цей час розпочалась повітряна тривога й вони пришвидшились для того, аби знайти найближче укриття. Дійшовши до вул. Канатна, а саме район 1-ої - 2-ої станції Фонтанської дороги, побачили припарковані самокати. Її подруги – ОСОБА_2 та ОСОБА_4 запропонували добратись додому на самокатах та намагались зрушити з місця, проїхавши декілька метрів. Вона з ОСОБА_3 стояли поруч та спостерігали за спробами подруг проїхатись. В подальшому самокати перестали їхати. При цьому, вона не робила ніяких спроб аби зрушити з місця самокат. Як зазначено на сайті, джет-сервіс до війни працював цілодобово, а в умовах воєнного стану тільки з 05 год. 00 хв. до 23 год. 00 хв. кожного дня. Пройшовши далі, вони зіштовхнулись з працівниками поліції, які запитали за яких обставин вони перебувають на вулиці в комендантську годину, на що пояснили, що йдемо додому з центру міста так пізно, у зв`язку із затриманням співробітниками ТЦК чоловіка ОСОБА_5 . Сама ОСОБА_2 повідомила, що у зв`язку із повітряною тривогою вона намагалась добратись до дому якнайшвидше, для цього спробувала з ОСОБА_6 активувати послугу електросамокату «Jet», однак не вдалось, оскільки самокати далеко не проїхали. Під час розмови, співробітники поліції висловили підозру щодо вживання нами алкогольних напоїв та запитали про це, на що ми повідомили, що близько 19 вечора перебували на дегустації вин. Одразу після сказаного, правоохоронні органи зауважили, що пересування на транспортному засобі, у тому числі електросамокаті, в стані алкогольного сп`яніння заборонено згідно чинного законодавства України. Спробу ОСОБА_7 та ОСОБА_2 активувати електросамокат та їх проїзд декілька метрів, співробітники поліції розцінили як керування транспортним засобом усіма дівчатами, а не лиш ОСОБА_6 та ОСОБА_5 . Була проведена перевірка на алкотестері драгер у всіх дівчат.
В свою чергу, вона не здійснювала керування електросамокатом, стояла поруч та спостерігала за спробами дівчат.
Вказані обставини також підтверджуються відеозаписом, що є в матеріалах справи. Відео починається з моменту де працівники правоохоронних органів пропонують ОСОБА_8 пройти перевірку на стан алкогольного сп`яніння, а потім вже їй. Будь-якого факту фіксації її перебування та керування електросамокатом не має. Факту зупинки правоохоронними органами також не зафіксовано. З відео взагалі не зрозуміло де перебувають електросамокати.
Всю вищезазначену інформацію чітко повідомлено правоохоронним органам, але не дивлячись на це, працівниками поліції все одно відносно неї складено протокол. 
Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні підтвердила, що ОСОБА_1 не керувала електросамокатом.
Поліцейський 1 вз. 5 р. 2 бат. УПП в Одеській області сержант поліції ОСОБА_9 в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила.
Дослідивши матеріали справи, вислухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності та свідка, суд дійшов наступних висновків.
У відповідності до ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 у справі № 338/1/17 зазначив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.
Об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення за ст. 130 КУпАП можлива лише у випадку руху транспортного засобу. У даній справі відсутні будь-які докази руху електросамоката, що вже виключає можливість притягнення до відповідальності.
У рекомендаціях № R (91) 1 Комітету Ради Європи Державам-Членам стосовно адміністративних санкцій від 13.02.1991р. рекомендовано керуватись у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Враховуючи постанову Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а, у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Судова практика по розгляду адміністративних матеріалів щодо порушення правил дорожнього руху підтверджує неможливість притягнення до відповідальності та необхідності закриття справи за відсутності складу правопорушення в разі відсутності фіксації саме події правопорушення. Так, у справі № 191/719/25 містяться наступні висновки:
Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна ця особа в його вчиненні.
У цій справі, суд, дослідивши протоколи про адміністративні правопорушення, доданий відеозапис на СД - диску, при огляді якого судом встановлено відсутність фіксації вчинення водієм адміністративних правопорушень - зазначив наступне.
Частиною 1 статті 130 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного. Об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а також безпеки на річковому транспорті та маломірних суднах. Об`єктивна сторона зазначеного правопорушення виражається, зокрема у формі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан, зокрема, алкогольного сп`яніння. Суб`єкт адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП спеціальний - водій транспортного засобу, або інша особа, яка керувала транспортним засобом. Суб`єктивна сторона даного правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.
При цьому, судом відзначається, що на досліджуваному у судовому засіданні відеозаписі не зафіксовано рух, зупинку транспортного засобу водія.
Пленумом Верховного Суду України у п. 27 Постанови «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 № 14 (з наступними змінами) визначено, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водїїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
Верховний суд у своїй постанові від 18.07.2019 у справі № 216/5226/16-а вказав, що доказом порушення ПДР не може бути відеозапис з нагрудної камери поліцейського, якщо він не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність вчинюваних процесуальних дій (винесення постанови, складання протоколу).
Пунктом 2 частини 1 статті 32 Закону України «Про національну поліцію» вказано, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.
Перелік підстав для зупинки транспортного засобу наведений у статті 35 Закону України «Про національну поліцію». Зазначений перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Так, пунктами 1, 3 частини 1 вказаної статті визначено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби, зокрема у разі, якщо водій порушив ПДР України, тощо.
Частиною другою цієї ж статті передбачено, що поліцейський зобов`язаний проінформувати водія про конкретну причину зупинки транспортного засобу, з детальним описом підстав зупинки, визначеної у цій статті.
Аналіз наведених вище положень нормативно-правових актів дає підстави для висновку, що поліцейський має право вимагати у водія пред`явлення документів, якщо існує достатньо підстав вважати, що така особа вчинила або має намір вчинити правопорушення та безпосередньо при оформленні дорожньо-транспортної пригоди. У випадку, якщо поліцейський належним чином не зафіксував факту порушення особою Правил дорожнього руху, вимоги відповідної посадової особи про пред`явлення водієм документів, є неправомірними. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
За таких обставин, суд приходить до однозначного висновку, що ОСОБА_1 не підлягає адміністративній відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП і, відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Керуючись ст.ст. 247, 252, 283-284 КУпАП, 

ПОСТАНОВИВ: 

Провадження по справі щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення – закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.
Постанова підлягає оскарженню до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: А.В. Дерус