Справа № 576/3109/25
Провадження № 2/576/998/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 лютого 2026 року м. Глухів

Глухівський міськрайонний суд Сумської області у складі судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області Мазура С.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за договором,-
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (далі – позивач або ТОВ «Коллект Центр») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі – відповідач) про стягнення заборгованості за договором. 
Свої вимоги обґрунтовує тим, що 29.07.2019 року між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем було укладено Угоду № CCNG-631219933. Відповідно до умов договору відповідач отримала кредит у сумі 200 000 грн. строком до 29.07.2024 зі сплатою процентів у розмірі 35,99%. Згідно Протоколу № 2/2022 від 18.08.2022 позачергових загальних зборів, було змінено назву АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». 17.05.2021 було укладено договір № 2, відповідно до умов якого АТ «Альфа-Банк» відступило, а ТОВ «ФК «Флексіс» набуло права грошової вимоги за кредитним договором № CCNG-631219933. Також зазначає, що 18.05.2021 було укладено договір №18-05/2021 відповідно до умов якого, ТОВ «ФК «Флексіс» відступило, а ТОВ «Вердикт-Капітал» набуло права грошової вимоги за кредитним договором № CCNG-631219933. 10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023, відповідно до умов якого, ТОВ «Вердикт-Капітал» відступило, а ТОВ «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги за кредитним договором № CCNG-631219933. У порушення умов Договору, відповідач, свої зобов`язання належним чином не виконує, в результаті чого за нею утворилась заборгованості у розмірі 40234,96 грн., з яких: 28219,47 грн. -заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 6956,29 грн. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 4533,47 грн. - заборгованість за пенею та/або штрафами, 451,51 грн. – інфляційні збитки, 74,22 грн. -нараховані 3% річних. Тому позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості, а також понесені судові витрати.
Ухвалою суду від 11 грудня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач згідно пункту 1 частини восьмої статті 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) належним чином повідомлена про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін.
26 грудня 2025 року відповідач отримала копію ухвали про відкриття провадження у справі, проте відзиву, в установлений судом строк, на позов не подала.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Так, судом встановлено, що 29.07.2019 ОСОБА_1 звернулася до АТ «Альфа-Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-Заяву про акцепт Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про банківське обслуговування фізичних осіб у АТ «Альфа-Банк», відповідно до якої відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок. Крім цього, 29.07.2019 відповідач підписала Паспорт споживчого кредиту, якими передбачено зокрема відсоткова ставка за кредитом, розмір комісії, пені та штрафів за порушення кредитних зобов`язань тощо. Таке приєднання відповідачем вчинено у письмовій формі, що ґрунтується на положеннях ст. 634 ЦК України.
Згідно договору факторингу № 2 від 17.05.2021, АТ «Альфа-Банк» відступило, а ТОВ «ФК «Флексіс» набуло право грошової вимоги за Кредитним договором № CCNG-631219933, укладеного з відповідачем. Згідно Додатку до договору факторингу заборгованість становить 32752,94 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту – 28219,47 грн.; заборгованість по пені та/або штрафам – 4533,47 грн. 
Відповідно до договору факторингу №18-05-21 від 18.05.2021, ТОВ «ФК «Флексіс» відступило, а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право грошової вимоги за Кредитним договором № CCNG-631219933, укладеного з відповідачем. Згідно Витягу з Додатку до договору факторингу заборгованість становить 32752,94 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту – 28219,47 грн.; заборгованість по пені та/або штрафам – 4533,47 грн. 
Згідно договору №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило, а ТОВ «Коллект Центр» набуло право грошової вимоги за Кредитним договором №CCNG-631219933, укладеного з відповідачем. Згідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу заборгованість становить 40234,96 грн., з яких: 28219,47 грн. -заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 6956,29 грн. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 4533,47 грн. - заборгованість за пенею та/або штрафами, 451,51 грн. – інфляційні збитки, 74,22 грн. -нараховані 3% річних.
На підтвердження суми боргу позивачем надано до суду розрахунок заборгованості за наданим кредитом, який відповідачем не оспорюється.
Із виписки по рахунку з кредитною карткою за період з 29.07.2019 по 04.03.2024 підтверджується факт отримання та використання відповідачем кредитних коштів. 
Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти.
У силу ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від його виконання не допускається.
Товариство свої зобов`язання за договором споживчого кредиту виконало належним чином, переказавши відповідачу кредитні кошти на її розрахунковий рахунок. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з повернення отриманих коштів, якому відповідає передбачене ч. 1 ст. 509 ЦК України право кредитора вимагати їх повернення.
Натомість позичальник свої кредитні зобов`язання належним чином не виконувала, в зв`язку з чим утворилась заборгованість.
Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Позивачем нараховано відповідальність у виді 3% річних та інфляційних втрат за період до 24.02.2022, тобто до початку оголошення в Україні військового стану та прийняття КМУ постанови № 206 від 05.03.2022 про «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану».
Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості у сумі 40234,96 грн. є обґрунтованими і підлягають стягненню з відповідача.
За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Обставини наведені в позовній заяві та додані до неї докази не спростовані відповідачем, яка не скористалася своїм процесуальним правом подати відзив (заперечення) на позовну заяву та докази на спростування заявлених позовних вимог. Стороною відповідача не спростовано розмір заборгованості, заявлений стороною позивача. Враховуючи, що при вирішенні цивільних справ судами враховується стандарт доказування «більшої вірогідності», тому оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв`язку, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню.
Також на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн.
Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на його користь витрати на правничу допомогу у розмірі 16000,00 грн.
При вирішенні питання про відшкодування позивачеві понесених витрат на правову допомогу суд виходить з такого. 
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: заявку на надання юридичної допомоги № 2004 від 01.10.2025, якою визначено усна консультація 2 год. по 2000 грн. на суму 4000 грн., позовна заява 4 год. по 3000 грн. на суму 12000 грн.; витяг з Акту № 15 про надання юридичної допомоги від 31.10.2025; договір №01-07/2024 про надання правової допомоги; тарифи на послуги.
Однак, при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова ВС від 24.01.2019 року у справі № 910/15944/17).
Таким чином, суд вважає, що витрати в розмірі 16000,00 грн. є завеликими для даної категорії і складності справи і не відповідають критерію реальності таких витрат, оскільки у справі не проводились судові засідання, в яких брав би участь представник позивача, тому суд приходить до висновку щодо стягнення з відповідач на користь позивача витрат на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн.
На підставі викладеного та відповідно до ст.ст. 509, 526, 527, 530, 611, 626, 628, 638,1048, 1049, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 2, 12, 19, 141, 263, 265, 274-279 ЦПК України, суд,- 
УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306, м. Київ, п.і. 01133, код ЄДРПОУ 44276926) заборгованість за кредитним договором у розмірі 40234 (сорок тисяч двісті тридцять чотири) грн. 96 коп. 
Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306, м. Київ, п.і. 01133, код ЄДРПОУ 44276926) судовий збір в сумі 2422,40 грн. та 5000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя С.А. Мазур