МЕТАЛУРГІЙНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ 
Справа № 210/151/26 
Провадження № 2/210/906/26 

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
26 лютого 2026 року          
Металургійний районний суд міста Кривого Рогу у складі:
головуючого судді Сільченко В. Є.
секретаря судового засідання Козіної В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, –

ВСТАНОВИВ:
Представник позивача звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. 
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 25 липня 2014 року Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 325, та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 від 25.07.2014 року.
Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
З січня 2026 року подружжя остаточно втратило взаєморозуміння, почуття любові один до одного, припинили подружнє життя, разом як чоловік та жінка не мешкають. Зараз спільне господарство не ведеться, з Відповідачем проживають окремо, стосунки підтримують.
Позивач переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Поновлювати шлюбно-сімейні правовідносини і ведення спільного господарства ані вона ані Відповідач наміру не мають. Подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам обох сторін.
Спору про поділ майна, що є спільною власністю у сторін немає, а в разі його виникнення він буде вирішений відповідно до вимог чинного в Україні законодавства. Спір про визначення місця проживання дитини відсутній. За домовленістю сторін, після розлучення донька буде проживати разом з матір`ю. При цьому обидва батьки беруть участь у вихованні та утриманні дитини.
За роки сімейного проживання Позивач з Відповідачем втратили взаєморозуміння, взаємне почуття любові один до одного і тому їх сім`я фактично розпалась. Таким чином, Позивач вважає, що відновлення сім`ї з Відповідачем неможливе.
Тому, представник позивача просить суд розірвати шлюб, що зареєстрований 25 липня 2014 року Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , після розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище « ОСОБА_4 » без змін.
Представник позивача до початку судового засідання надала заяву, згідно якої просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. 
Відповідач до початку судового засідання надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.
Вивчивши матеріали цивільної справи суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача з урахуванням наступного.
Судом встановлено, що 25.07.2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.10).
За час шлюбу у сторін народились донька – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.13).
У відповідності до положень ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
За змістом ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.
Як зазначив Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.
Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог, або заперечень.
Згідно з ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948 року чоловіки та жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.
Враховуючи зазначені позивачем причини розірвання шлюбу, характер відносин сторін, наполягання позивача на розірванні шлюбу, твердження, що збереження сім`ї неможливо, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин є те, що між сторонами втрачено почуття любові одне до одного, сім`я розпалась і існує формально, суд доходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача і вважає, що подальше збереження шлюбу не можливо, оскільки суперечило б інтересам сторін. 
Крім того, суд враховує також факт визнання відповідачем позовних вимог та його бажання розірвати шлюбні відносини з позивачем.
Позивач скористалась даним правом та звернулась до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має наміру зберігати шлюб з відповідачем.
Отже, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню.
Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання законної сили рішенням суду про розірвання шлюбу.
Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Зважаючи на клопотання позивача, суд вважає за необхідне залишити останній після розірвання шлюбу прізвище, взяте під час реєстрації шлюбу – ОСОБА_4 .
На підставі викладеного та керуючись положеннями ст.ст. 105, 109, 110, 112, 113, 114 СК України, ст.ст. 10, 12, 13, 18, 200, 206, 247, 354 ЦПК України,суд –

УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.
Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований 25.07.2014 року Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №325 – розірвати.
Після розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище – ОСОБА_4 .
Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в порядку, передбаченому ст.ст. 354-356 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду – якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Суддя: В. Є. Сільченко