РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 564/5268/25 
15 квітня 2026 року 
Костопільський районний суд Рівненської області
в складі судді Снітчук Р.М.
за участі секретаря Ажнюк О.С. 
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін в залі суду м. Костопіль цивільну справу за позовною заявою  Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНІТ КАПІТАЛ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
В обґрунтування заявлених вимог позивач покликається на те, що 13 серпня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "КРЕДІПЛЮС" та ОСОБА_1 укладено електронний кредитний договір №149815 шляхом підписання електронним підписом, вчиненим одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», на умовах фінансового кредиту.
За умовами цього договору позичальник ОСОБА_1 отримала кредит у сумі 9334 грн., зокрема 7000 грн. 50 коп., які перераховані на картковий рахунок позичальника та 2333,50 грн. шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією за рахунок кредитних коштів за надання кредиту, строком на 84 дні, з 13.08.2024 до 05.11.2024 та зобов`язалася вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за фіксованою процентною ставкою 460 % річних, 1,1340 % в день. 
Вказує, що ТОВ "ФК "Кредіплюс" виконало у повному обсязі свої зобов`язання за договором, перерахувало суму кредиту на картковий рахунок позичальника.
06.02.2025 ТОВ "ФК "Кредіплюс" відступило право грошової вимоги за вказаним кредитним договором Товариству з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» на підставі договору факторингу № 06022025. 
Відповідач ОСОБА_1 своїх зобов`язань за вказаним кредитним договором ні перед первісним кредитором, ні перед фактором належним чином не виконала, кредитні кошти у визначений договором строк не повернула, проценти за користування кредитом не сплатила. 
Станом на 01.11.2025 прострочена заборгованість за кредитом становить 13639 грн. 02 коп. з яких: 8337 грн. 40 коп - заборгованість за кредитом (тілом кредиту), 4900 грн. 62 коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 401 грн. 00 коп.- заборгованість по комісії.
Покликаючись на вимоги ст. 525-530, 610-612, 631, 1046-1049 ЦК України, позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за вказаним кредитним договором у сумі 13639 грн. 02 коп., витрати зі сплати судового збору в сумі 2422 грн. 40 коп. та 7000 грн. 00 коп. понесених витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було надано строк п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. 
Відзиву на позовну заяву відповідачем не подано, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що не суперечить вимогам ч. 8 ст. 178 ЦПК України.
Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. 
Статтею 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, яка вказує на те, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до положень ст. 1046, 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. 
Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За приписами ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі – ч. 2 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».
Як зазначено у постанові Верховного Суду від 02.11.2021 у справі №243/6552/20 (провадження №61-1347св21) будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Судом встановлено, що 13.08.2024 між ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС" та ОСОБА_1 укладено електронний кредитний договір №149815 шляхом підписання електронним підписом, вчиненим одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», на умовах фінансового кредиту.
Наведене підтверджується договором №149815 від 13.308.2024, заявкою про отримання грошових коштів в кредит, паспортом споживчого кредиту, графіком платежів, які підписані позичальником ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором та в яких вона зазначила номер банківської картки, на яку необхідно перерахувати кредитні кошти.
Підписавши вказаний договір, позичальник ствердила ті обставини, що вона ознайомилася з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, Правилами надання грошових коштів у позику, які розміщені на сайті товариства. 
За умовами кредитного договору №149815 від 13.08.2024 позичальник ОСОБА_1 отримала кредит у сумі у сумі 9334 грн., зокрема 7000 грн. 50 коп., які перераховані на картковий рахунок позичальника та 2333,50 грн. шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією за рахунок кредитних коштів за надання кредиту, строком на 84 дні, з 13.08.2024 до 05.11.2024 та зобов`язалася вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за фіксованою процентною ставкою 460 % річних, 1,1340 % в день. 
ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» свої зобов`язання за кредитним договором виконало належним чином, надавши ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 7000 грн. 50 коп., що підтверджується інформацією АТ Акцент-Банк» від 03.02.2026, випискою про рух коштів на картковому рахунку позичальника.
Таким чином, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору позики, який укладений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У встановлені кредитними договорами строки відповідач не виконав свої боргові зобов`язання.
Станом на 01 листопада 2025 року прострочена заборгованість за кредитним договором становить 13639 грн. 02 коп., яка складається: 8337 грн. 40 коп. - заборгованість по тілу кредиту; 4900 грн. 62 коп. - заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом, 401 грн. 00 коп. заборгованість по комісії, що підтверджується наданим суду розрахунком заборгованості, випискою з особового рахунку позичальника ОСОБА_1 .
Доказів протилежного суду не надано. Відповідачем не спростовано факт укладення зазначеного кредитного договору та наявність простроченої заборгованості за кредитом.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Частина 2 ст. 615 ЦК України вказує, що одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Згідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Також встановлено, що 06.02.2025 ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС" відступило право грошової вимоги за вказаним кредитним договором Товариству з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» на підставі договору факторингу №06022025.
Наведене також підтверджується актом прийому-передачі Реєстру боржників від 06.02.2025, реєстром боржників від 06.02.2025. 
Таким чином встановлено, що позивач ТОВ «Юніт Капітал» набуло право вимоги за вказаним кредитним договором до відповідача ОСОБА_1 .
Із матеріалів справи вбачається, що боржник ОСОБА_1 свої зобов`язання за вказаним договором позики ні перед первісним кредитором, ні перед фактором не виконала.
Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені ст. 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплатити суму боргу кредитору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника суми позики та процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. 
Разом із тим із кредитного договору вбачається, що позичальник ОСОБА_1  зобов`язався також сплатити комісію за надання кредиту в сумі 3233 грн. 50 коп., що нараховуєься та підлягає сплаті одноразово в день укладення кредитного договору за ставкою 25,00 % від загальної суми кредиту (п. 2.5 заявки кредитного договору). 
Однак, надання кредиту є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою зі сторони позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інстрменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостйною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку, наведене повністю узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15-ц.
Крім того, доказів надання кредитодавцем позичальнику додаткових послуг, їх переліку матеріали справи не містять, як і детального розрахунку додаткової комісії, нарахованої позивачем. У картці обліку виконання договору та виписці з особового рахунку   суму комісії вказано 401 грн. 00 коп.
Враховуючи викладене суд вважає, що відсутні підстави для нарахування та стягнення з відповідача комісії за вказаним кредитним договором в сумі 401 грн. 00 коп., а також віднесення до тіла кредиту коштів із нарахування комісії в сумі 1336 грн. 90 коп., оскільки такі умови договору суперечать ст. 11, 12 Закону України «Про споживче кредитування» та є нікчемними в силу закону.
У постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 викладено правову позицію відповідно до якої, якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Таким чином встановлено, що позичальник ОСОБА_1  взяті не себе зобов`язання за кредитним договором №149815 належним чином не виконала, у передбачений договором строк суму позики 7000 грн. 50 коп. та нараховані проценти за користування позикою 4900 грн. 00 коп. не повернула, внаслідок чого станом на 01.11.2025 виникла заборгованість у сумі 11901 грн. 12 коп.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення та з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 11901 грн. 12 коп. заборгованості за кредитом.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, зокрема вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд наводить наступний розрахунок (11901,12 х 100) : 13639,02 = 87%, тобто позов задоволено на 87 %. 
Розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача, складає: 2422 грн. 40 коп. х 87 % = 2107,49 грн. тобто з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 2107 грн. 49 коп. судових витрат зі сплати судового збору.
Крім того, з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6090 грн. (7000 грн. х 87 %).
На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 509, 526, 527, 530, 532, 599, 610- 612, 615, 629, 631, 634, 638, 1046-1050, 1054 ЦК України ст. 2, 3-13, 19, 81, 89, 141, 258, 259, 264, 265, 268, 274, 279, 352, 354 ЦПК України, 

УХВАЛИВ:
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНІТ КАПІТАЛ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором– задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» заборгованість за договорами позики №149815 від 13.08.2024 станом на 01.11.2025 в сумі 11901 (одинадцять тисяч дев`ятсот одна) грн. 12 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» понесені судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2107 (дві тисячі сто сім) грн. 49 коп. 
Стягнути ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6090 (шість тисяч дев`яносто) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Юніт Капітал», м. Київ, вул. Рогнідинська, 4 А, офіс 10, ЄДРПОУ 43541163.
Відповідач – ОСОБА_1 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Повний текст рішення складено 15 квітня 2026 року. 

Суддя	Р. М. Снітчук