СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 березня 2026 року Справа № 480/7132/23
Сумський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Шевченко І.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/7132/23 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі - відповідач, Військова частина НОМЕР_1 ) в якій просив:
1) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди на період дії воєнного стану, передбаченої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” у розмірі до 30 000 гривень за квітень 2022 року, березень 2023 року пропорційно в розрахунку на місяць;
2) зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду на період дії воєнного стану, передбачену п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” у розмірі до 30 000 гривень за квітень 2022 року, березень 2023 року пропорційно в розрахунку на місяць;
3) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно п. 1 положення постанови КМУ від 28 лютого 2022 р. № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” у розмірі до 100000грн. за квітень, липень, грудень 2022 року та за січень, лютий 2023 року пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів;
4) зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” у розмірі до 100 000 грн. квітень, липень, грудень 2022 року та за січень, лютий 2023 року пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів з урахуванням раніше виплачених сум.
Свої вимоги мотивував тим, що позивач проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 Національної гвардії України на посаді старшого контролера (командир відділення) 2-ї стрілецької роти, 1-го стрілецького батальйону штаб-сержант ОСОБА_1 .
При цьому відповідно пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” на період дії воєнного стану військовослужбовцям Національної гвардії виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць.
Однак, на порушення вказаної норми, позивачу не було нараховано та виплачено додаткову винагороду у розмірі до 30 000 гривень за квітень 2022 року, березень 2023 року пропорційно в розрахунку на місяці, а також у розмірі до 100 000 грн. за квітень, липень, грудень 2022 року та за січень, лютий 2023 року пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, що підтверджується відповідними наказами. 
Ухвалою суду від 02.08.2023 визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду з цим позовом та поновлено позивачу такий строк, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, а у відповідача витребувано додаткові докази у справі.
Відповідачем подано відзив на позовну заяву та додаткові докази у справі.
У відзиві представник відповідач просив відмовити у задоволенні позову з огляду на те, що:
- додаткова винагорода підвищена до 100 000 (ста тисяч) гривень виплачується військовослужбовцям при особистому виконанні ними певних бойових завдань, які визначені чинним законодавством як бойові дії;
- чітке визначення бойових дій в чинному законодавстві відсутнє, але зміст цього визначення можна з`ясувати на підставі наказу командувача Національною гвардією України від 29.03.2022 року № 89 “Про окремі питання виплат військовослужбовцям Національної гвардії України” та наказу міністерства внутрішніх справ України від 18.08.2022 № 504;
- для безпосередньої участі в бойових діях та/або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії військовослужбовцю недостатньо проходити службу у військовій частині, військовослужбовці якої приймають безпосередню участь в бойових діях, для цього необхідно особисто приймати участь в виконанні певних бойових завдань.
Виконання обов`язків військової служби позивачем жодним чином не було пов`язане з безпосередньою участю в бойових діях та/або забезпеченню здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії на які розповсюджується виплата збільшеної винагороди до 100 тис. грн.
Відповідач наголосив у відзиві, що нарахування без достатніх підстав додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 (ста тисяч) гривень військовослужбовцям, які не приймали безпосередню участь в бойових діях та/або в здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, призведе до законного обурення та напруження серед тих військовослужбовців, хто несе службу на лінії зіткнення з ризиком для життя та з тяготами служби та нівелює цінність їхніх додаткових виплат, збільшених до 100 тис.
Додатково представник відповідача відмітив, що починаючи з квітня 2022 року додаткова винагорода відповідно до Постанови КМУ 168 у розмірі 30000 грн. виплачувалась в поточному місяці за попередній місяць (за квітень отримано в травні і т.д.). Тому вимога позивача щодо повторної виплати додаткової винагороди за квітень 2022 року задоволенню не підлягає.
Також відмітив, що починаючи із січня 2023 року Сумська область, згідно з наказами головнокомандувача ЗСУ, до районів ведення бойових дій не входить, тому питання виплати збільшеної винагороди до 100 тис. грн. за спірний період взагалі не розглядалося.
Ухвалами суду від 02.08.2023, 29.11.2023, 24.04.2024, 23.07.2024, 28.11.2024, 09.12.2024, 03.03.2026 у відповідача витребовувалися додаткові докази у справі, що були надані на виконання вимог ухвал суду. 
Також відповідачем було надано пояснення (а.с.86-87), в якому представник Військової частини НОМЕР_1 вказав, що:
- згідно наказу (по стройовій частині) від 03.04.2022 №79, з 02.04.2022 позивач вибув для проведення рейдових дій у визначеному районі та прибув до постійного пункту дислокації надалі (ППД) 08.04.2022 наказ від 10.04.2022 №86. За зазначений період ОСОБА_1 , лише 1 добу приймав безпосередню участь в бойових діях, за що останньому була виплачена збільшена додаткова винагорода,
- згідно наказів (по стройовій частині) від 02.07.2022 №183, від 07.07.2022 №188, від 13.07.2022 №196 позивач вибував для ведення бойових дій в смузі оборони 2 полку Національної гвардії України та згідно наказів від 04.07.2022 №185, від 08.07.2022 №189 прибував після виконання завдань до ППД. В загальному ОСОБА_1 , за липень 17 діб приймав безпосередню участь в бойових діях за що останньому була виплачена збільшена додаткова винагорода,
- згідно наказів (по стройовій частині) від 25.12.2022 №380, від 29.12.2022 №385 позивач вибував для виконання бойових завдань на підставі бойових наказів командира військової частини від 23.12.2022 №348 дск та від 29.12.2022 №364 дск, а саме в складі мобільно-вогневої групи виконував завдання з протиповітряного прикриття електропідстанції 330 кВт АДРЕСА_1 , за що останньому виходячи з умов виконання завдання була виплачена не збільшена додаткова винагорода, а додаткова винагорода в розмірі 30000 тис. грн.,
- згідно наказу (по стройовій частині) від 20.01.2023 №22 позивач взагалі не виконував будь які завдання, а був переміщений з однієї посади на іншу, в зв`язку з чим підстави для виплат відсутні взагалі (а.с.86-87).
Дослідивши подані матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності, суд зазначає таке.
Судом встановлено, що позивач станом на дату подання позову до суду проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 Національної гвардії України на посаді старшого контролера (командир відділення) 2-ї стрілецької роти, 1-го стрілецького батальйону штаб-сержант ОСОБА_1 . Відповідачем вказане не заперечувалося.
Позивач через представника звернувся до відповідача із заявою про нарахування та виплату щомісячної доплати у вигляді додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” за період з 24.02.2022 до дати звернення, а також надання документів на виплату позивачу такої доплати, на який Військова частина НОМЕР_1 листом повідомила, що ОСОБА_1 нараховано та виплачено додаткову винагороду відповідно до постанови КМУ від 28.02.2022 №168 у розмірі 30000 грн. в розрахунку на місяць при збільшенні до 100000 грн пропорційно виконаних завдань. При вирішенні питання щодо виплати коштів Військова частина керувалася Постановою №168, наказом МВС 26.01.2023 № 37 “Про затвердження Порядку та умов виплати на період дії воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям Національної гвардії України”, роз`ясненнями та вказівками командування вищого рівня (а.с.9-11).
Вважаючи, протиправними дії відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачеві додаткової винагороди у повному розмірі, зокрема, у розмірі до 30 000 гривень за квітень 2022 року, березень 2023 року пропорційно в розрахунку на місяць та у розмірі до 100 000 грн. квітень, липень, грудень 2022 року та за січень, лютий 2023 року пропорційно дням участі у бойових діях, позивач звернувся до суду з позовом.
Надаючи оцінку спірним правовим відносинам, суд виходить з такого.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Правові засади організації та порядку діяльності Національної гвардії України, її загальну структуру, функції та повноваження визначає Закон України “Про Національну гвардію України” від 13 березня 2014 року № 876-VII (далі - Закон України “Про Національну гвардію України”), відповідно до статті 1 якого Національна гвардія України є військовим формуванням з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України і призначено для виконання завдань із захисту та охорони життя, прав, свобод і законних інтересів громадян, суспільства і держави від кримінальних та інших протиправних посягань, охорони громадської безпеки і порядку та забезпечення громадської безпеки, а також у взаємодії з правоохоронними органами - із забезпечення державної безпеки і захисту державного кордону, припинення терористичної діяльності, діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), терористичних організацій, організованих груп та злочинних організацій. Національна гвардія України бере участь відповідно до закону у взаємодії зі Збройними Силами України у відсічі збройній агресії проти України та ліквідації збройного конфлікту шляхом ведення воєнних (бойових) дій, а також у виконанні завдань територіальної оборони.
Статтею 21 Закону України “Про Національну гвардію України” передбачено, що держава забезпечує соціальний і правовий захист військовослужбовців, членів їхніх сімей, працівників, резервістів Національної гвардії України, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли), пропали безвісти, стали особами з інвалідністю під час проходження військової служби (виконання обов`язків служби у військовому резерві) або постраждали в полоні у ході бойових дій (війни), в умовах правового режиму надзвичайного стану, під час проходження військової служби за межами України в порядку військового співробітництва або під час участі в міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки.
Військовослужбовці Національної гвардії України користуються правовими і соціальними гарантіями відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", цього Закону, інших актів законодавства.
Своє чергою Закон України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі Закон 2011-ХІІ) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Так, згідно зі статтею 1 Закону 2011-ХІІ соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.
За змістом статті 9 частин 1-4 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Згідно із пунктом 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 “Про введення воєнного стану в Україні”, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та якій неодноразово продовжувався та діє до цього часу.
Пунктом 4 цього Указу визначено Кабінету Міністрів України невідкладно, зокрема, забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022 “Про загальну мобілізацію” у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію, яка проводиться на всій території України.
Пунктом 6 цього Указу визначено Кабінету Міністрів України, забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних з оголошенням та проведенням загальної мобілізації.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 “Про введення воєнного стану в Україні” та № 69 “Про загальну мобілізацію” Кабінетом Міністрів України 28 лютого 2022 року прийнята постанова Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - Постанова №168).
Відповідно до пункту 1 Постанови № 168 (тут - зі змінами, внесеними згідно з постановами Кабінету Міністрів України від 7 березня 2022 року № 271, від 22 березня 2022 року № 350, від 1 квітня 2022 року № 400) на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми “єПідтримка”, виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:
у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії;
захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення);
загинули (померли внаслідок отриманих після введення воєнного стану поранень, травм), - виплата здійснюється за весь місяць, у якому особа загинула (померла).
Кабінет Міністрів України постановою від 7 липня 2022 року № 793 “Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168” (яка набрала чинності 19 липня 2022 року та, за пунктом 2 цієї постанови, застосовується з 24 лютого 2022 року) затвердив низку змін до Постанови № 168, зокрема у пункті 1 в абзаці першому слова і цифри “додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно” замінив словами і цифрами “додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць”; крім того, Постанова № 168 доповнена пунктом 2-1 такого змісту: “Установити, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів”.
Таким чином, згідно наведених норм керівниками відповідних міністерств та державних органів визначаються порядок і умови виплати додаткової винагороди у розмірі збільшеної до 100000 грн. на місяць в розрахунку пропорційно часу участі військовослужбовців у бойових діях або які забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби).
Так, на виконання Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 “Про введення воєнного стану в Україні” і № 69 “Про загальну мобілізацію”, Постанови № 168 командувач Національної гвардії України наказом №89 від 29 березня 2022 року затвердив: Інструкцію з виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Національної гвардії України (далі - Інструкція №89), а також Порядок підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, під час безпосереднього перебування в районах ведення воєнних (бойових) дій (далі - Порядок №89) (а.с.74-76).
Також, відповідно до пункту 2-1 Постанови №168 наказом Міністерством внутрішніх справ України від 26.01.2023 № 37 затверджено Порядок та умови виплати на період дії воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям Національної гвардії України, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 31 січня 2023р. за № 194/39250 (далі - Порядок №37), який був чинний з 01.02.2023 до 05.09.2023.
Вирішуючи справу, суд ураховує, що на час розгляду цієї справи Верховний Суд вже сформував правову позицію щодо застосування положень Інструкції № 89 та Порядку № 89 у правовідносинах, що виникли, зокрема до набрання чинності 01.02.2023 Порядком №37, щодо права військовослужбовця Національної гвардії України на отримання додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 постанови КМУ № 168, зокрема у постанові від 22.11.2023 у справі №520/690/23.
Так, Верховний Суд у зазначеній справі, досліджуючи проблематику застосовності указаних Інструкції № 89 та Порядку № 89 у контексті правовідносин, які виникли між військовослужбовцями Національної гвардії України та командуванням військових частин Національної гвардії України (зокрема, у період до 01.02.2023), у зв`язку із виплатою додаткової винагороди згідно з пунктом 2-1 постанови КМУ № 168, визнав, що затверджені Наказом № 89 для реалізації положень пункту 1 Постанови № 168 акти (Інструкція і Порядок) підлягають застосуванню до спірних відносин.
Враховуючи вказані висновки Верховного Суду, з 29 березня 2022 року для визначення/підтвердження безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у період здійснення зазначених заходів підлягають застосуванню норми Інструкції № 89 та Порядку № 89, а з 01.02.2023 норми Порядку №37.
У цій справі позивач вважає, що відповідач не нарахував йому додаткову грошову винагороду на період дії воєнного стану, передбаченої п. 1 Постанови № 168 у розмірі до 30000 гривень за квітень 2022 року, березень 2023 року пропорційно в розрахунку на місяць, що свідчить про протиправну бездіяльність відповідача.
Надаючи оцінку цим доводам, суд погоджується, що відповідно до пункту 1 Постанови № 168, пункту 2 Інструкції №89 на період дії воєнного стану військовослужбовцям Національної гвардії, виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень (у розрахунку на місяць).
При цьому відповідно до пунктів 3,4,5 Інструкції №89 виплата додаткової винагороди здійснюється військовослужбовцям за місцем проходження військової служби на підставі наказів командирів військових частин. Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються не пізніше 10 числа поточного місяця. До проєктів наказів для здійснення виплати додаткової винагороди в розмірі 30000грн. також включається військовослужбовці, які перебувають у розпорядженні, на лікуванні, у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологах (а.с.74-75).
Також відповідно до пункту 3 Порядку №37 було передбачено, що на період дії воєнного стану додаткова винагорода виплачується в розмірі 30 000 гривень військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (бойовими розпорядженнями) в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань: у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, резерву Головнокомандувача Збройних сил України Сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України, які здійснюють управління діючими угрупованнями військ; у складі розгорнутих пунктів управління органів військового управління Національної гвардії України, що здійснюють безпосереднє управління військовими частинами (підрозділами), які залучаються до виконання завдань у межах операційних зон діючих угруповань військ (сил); в оперативному підпорядкуванні, під оперативним контролем, оперативною взаємодією визначених органів військового управління Збройних Сил України, командувачів діючих угруповань військ (сил) та/або в межах їх зон відповідальності (операційних зон); з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури; із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій, крім випадків здійснення такого забезпечення в умовах вогневого ураження або безпосереднього зіткнення з противником; з охорони та оборони дипломатичних представництв, консульських установ іноземних держав, представництв міжнародних організацій в Україні; з конвоювання осіб, узятих під варту та/або засуджених до позбавлення волі, перевезення військовополонених ворогів.
Згідно із пунктами 6, 7 Порядку №37 виплата додаткової винагороди військовослужбовцям здійснюється на підставі наказів командирів (начальників) військових частин, вищих військових навчальних закладів, навчальних військових частин (центрів), баз, закладів охорони здоров`я, установ Національної гвардії України, територіальних управлінь, Головного управління Національної гвардії України за місцем проходження військової служби, а їх командирам (начальникам) - на підставі наказів командирів (начальників) вищого рівня. Підготовка проєктів наказів для здійснення виплати додаткової винагороди покладається на підрозділи, що відповідають за облік особового складу. Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 10 числа поточного місяця.
Отже, за приписами цих актів додаткова винагорода, передбачена пунктом 1 Постанови № 168 у розмірі 30000грн. у спірний період виплачувалась у поточному місяці за минулий місяць. Тобто за квітень 2022року винагорода, відповідно до вказаних норм, мала бути нарахована у травні 2022року, за березень 2023року – у квітні 2023року.
У відзиві відповідач не заперечує право позивача на отримання додаткової винагороди за квітень 2022р та березень 2023р в розмірі 30000грн. При цьому зазначає, що сума, зокрема, за квітень 2022р та березень 2023р в розмірі 30000грн. була нарахована та виплачена позивачу у наступні за квітнем 2022р та березнем 2023р місяцях в розмірі 30000грн, на підтвердження чого до матеріалів справи надає витяги з наказів та довідку про нараховане і виплачене грошове забезпечення. 
Так, відповідно до наданого відповідачем наказу від 03.05.2022 №142 позивачу наказано виплатити винагороду в розмірі 30000грн. із розрахунку на місяць за квітень 2022 року (а.с.50зворот).
Також відповідно до наданого відповідачем наказу від 06.04.2023 №179 позивачу наказано виплатити винагороду в розмірі 30000грн. із розрахунку на місяць за березень 2023 року (а.с.56).
Відповідно до наданої довідки про нарахування та виплату позивачу грошового забезпечення у період з 01 лютого 2022року до 31.05.2023 (а.с.26,97) у травні 2022р. позивачу нараховано та виплачено 30000грн., у квітні 2023р. – 42511грн.52коп.
Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що позивачу спірну додаткову винагороду, передбачену пунктом 1 Постанови № 168 у розмірі 30000грн. за квітень 2022року у розмірі 30000грн. було виплачено п р о п о р ц і й н о в розрахунку на місяць у травні 2022року разом із виплатою грошового забезпечення у травні 2022р. відповідно до наказу від 03.05.2022 №142 (а.с.50зворот), а за березень 2023року – у квітні 2023року разом із виплатою грошового забезпечення у квітні 2023року відповідно до наданого відповідачем наказу від 06.04.2023 №179 (а.с.56).
Таким чином, у суду відсутні підстави для зобов`язання відповідача повторно нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду в розмірі 30000грн. за квітень 2022р. та березень 2023року, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам в частині не нарахування та невиплати додаткової винагороди позивачу в розмірі 100000 грн. за квітень, липень, грудень 2022 року та за січень, лютий 2023 року пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів з урахуванням раніше виплачених сум, суд насамперед, вважає необхідним відмітити, що у розумінні статті 1 Закону України від 6 грудня 1991 року № 1932-ХІІ «Про оборону України» бойові дії - форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння); район воєнних (бойових) дій - визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії.
При цьому відповідно до пункту 1 Постанови №168, пункту 2 Інструкції №89 установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, розмір додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень у розрахунку на місяць пропорційно дням участі у бойових діях або заходах.
Пункт 4 Інструкції № 89 (а.с.75) встановлює підстави для включення військовослужбовців до наказу про виплату додаткової винагороди та вимоги до цих документів. Так, підставою включення військовослужбовців до наказу про виплату додаткової винагороди є рапорт командира (начальника) підрозділу, що має містити інформацію про військове звання, прізвище ім`я та по-батькові, кількість днів та дати участі у бойових діях або заходах кожного військовослужбовця та підстави залучення цих військовослужбовців до бойових дій або заходів із зазначенням реквізитів конкретних документів, що підтверджують участь військовослужбовців у бойових діях або заходах.
Безпосередня участь військовослужбовців у бойових діях або забезпечення здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, під час безпосереднього перебування в районах ведення воєнних (бойових) дій підтверджується відповідно до "Порядку підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпечення здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, під час безпосереднього перебування в районах ведення воєнних (бойових) дій", затвердженого наказом командувача Національної гвардії України від 29.03.2022 №89 (а.с.76), а з 01.02.2023 – відповідно до Порядку №37.
Так, відповідно до пункту 1 Порядку №89, під терміном “безпосередня участь військовослужбовця Національної гвардії України в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у період здійснення зазначених заходів” (далі – бойові дії або заходи) слід розуміти виконання військовослужбовцем:
- бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка веде воєнні (бойові) дії в районах ведення воєнних (бойових) дій, що визначаються Головнокомандувачем Збройних Сил України;
- бойових (спеціальних) завдань, згідно з бойовими розпорядженнями із всебічного забезпечення військових частин (підрозділів), в районі ведення воєнних (бойових) дій;
- завдань з ведення оперативної (військової, спеціальної) розвідки в районі ведення бойових дій або на тимчасово окупованих (захоплених) противником територіях України;
- бойових завдань з відбиття збройного нападу (вогневого ураження) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою (в т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);
- бойових завдань із знешкодження (знищення) незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), диверсійно-розвідувальних сил та інших збройних формувань агресора (в т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);
- виконання завдань підрозділами артилерії з вогневого ураження противника;
- виконання завдань підрозділами протиповітряної оборони з ураження повітряних;
- здійснення польотів у районі ведення воєнних дій;
- ведення повітряного бою;
- здійснення заходів з виводу сил та засобів з під удару противника (в т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);
- виконання групами розмінування завдань з розмінування або робіт з улаштування, нарощування, утримання інженерних загороджень на визначених об`єктах, рубежах, районах та позиціях.
Пунктом 2 Порядку №89 визначено, що для документального підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців Національної гвардії України у бойових діях або заходах використовуються такі документи:
бойовий наказ (бойове розпорядження);
журнал бойових дій (журнал ведення оперативної обстановки) або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або книга служби нарядів та подій, що відбувалися, або постова відомість під час охорони об`єкта (блокпоста, базового табору, складу ракетно-артилерійського озброєння, польового парку тощо), на який було здійснено збройний напад або довідка командира військової частини про підтвердження безпосередньої участі відряджених (прикомандированих) військовослужбовців у бойових діях або заходах;
рапорт (донесення) командира підрозділу про у бойових діях або заходах під час безпосереднього перебування в районах ведення воєнних (бойових) дій (виконання бойових або спеціальних завдань). До рапорту долучаються список особового складу (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих (прикомандированих) підрозділів, військовослужбовців), які брали участь у бойових діях або заходах, із зазначенням військового звання, прізвища, ім`я та по батькові, періодів участі у бойових діях або заходах кожного військовослужбовця.
Крім того, можуть використовуватись такі документи:
витяг з наказу (бойового розпорядження) командувача Національної гвардії України, штабу оперативного (оперативно – тактичного) угрупування в смузі відповідальності, начальника територіального управління, командира військової частини на виконання завдання з розмінування, у якому зазначається місце, час та поіменно особовий склад, який залучається до складу групи розмінування (знищення);
акт (витяг з формуляру загороджень) виконаних робіт з улаштування, нарощування, утримання інженерних загороджень на визначених об`єктах, рубежах, районах та позиціях;
інші документи, які можуть підтверджувати безпосередню участь у бойових діях та заходах.
З 01.02.2023 спірні правовідносини були врегульовані Порядком №37, підпунктом 3 пункту 1 якого передбачалось, що у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень, військовослужбовцям (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи), перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора у період здійснення зазначених заходів, у розрахунку на місяць пропорційно часу участі в таких діях та заходах.
Відповідно до пункту 3 Порядку №37 до безпосередньої участі в бойових діях або заходах належить виконання військовослужбовцем у районах ведення воєнних (бойових) дій:
1) бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно;
2) бойових (спеціальних) завдань із усебічного забезпечення військових частин (підрозділів), угруповань військ, інших складових сил оборони згідно з бойовими розпорядженнями в умовах вогневого ураження або безпосереднього зіткнення з противником (взаємного вогневого контакту);
3) завдань з ведення оперативної (військової, спеціальної) розвідки;
4) бойових (спеціальних) завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб) в умовах безпосереднього зіткнення або взаємного вогневого контакту з противником;
5) бойових (спеціальних) завдань з виявлення та вогневого ураження повітряних цілей;
6) польотів, ведення повітряного бою, а також заходів з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту згідно з бойовими розпорядженнями;
7) бойових завдань з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів у місцях виконання завдань за призначенням;
8) бойових завдань з охорони об`єктів під час нанесення по них вогневого ураження противником, відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення їх у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою;
9) бойових завдань з вогневого ураження противника у складі підрозділу (засобу) артилерії.
Пунктом 4 Порядку №37 визначено, що документами, що підтверджують безпосередню участь військовослужбовців у бойових діях або заходах, є:
бойовий наказ (бойове розпорядження);
журнал бойових дій або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або книга служби нарядів та подій, що відбувалися, або постова відомість під час охорони об`єкта (блокпоста, базового табору, складу ракетно-артилерійського озброєння, польового парку), на який було здійснено збройний напад, чи копії або витяги з них;
рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, із зазначенням військового звання, прізвища, власного імені та по батькові (за наявності), періодів (кількості днів) участі військовослужбовця в бойових діях або заходах.
Підтвердження виконання бойових завдань, визначених підпунктом 7 пункту 3 цих Порядку та умов, здійснюється на підставі таких документів: витягу з наказу (бойового розпорядження) командувача Національної гвардії України, штабу оперативного (оперативно-тактичного) угруповання, начальника територіального управління, командира військової частини про виконання завдання з розмінування; акта виконаних робіт з розмінування місцевості (акваторії, об`єкта) від вибухонебезпечних предметів (знешкодження та (або) знищення виявлених вибухонебезпечних предметів) та/або формуляра загороджень.
Таким чином, з усього наведеного вище можна зробити наступні висновки:
- додаткова винагорода підвищена до 100 000 (ста тисяч) гривень виплачується військовослужбовцям при особистому виконанні ними певних бойових завдань, які визначені чинним законодавством як бойові дії та/або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії;
- чітке визначення бойових дій в чинному законодавстві відсутнє, але зміст цього визначення можна з`ясувати на підставі наказу командувача Національною гвардією України від 29.03.2022 року № 89 “Про окремі питання виплат військовослужбовцям Національної гвардії України” та наказу Міністерства внутрішніх справ України від 26.01.2023 № 37;
- для безпосередньої участі в бойових діях та/або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії військовослужбовцю недостатньо проходити службу у військовій частині, військовослужбовці якої приймають безпосередню участь в бойових діях, для цього необхідно особисто приймати участь в виконанні певних бойових завдань.
Тобто підставою для виплати підвищеної додаткової грошової винагороди є документально підтверджений факт здійснення безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів за фактичний час виконання таким військовослужбовцем зазначених службових обов`язків.
При цьому, за змістом Постанови № 168 відсутність наказу суб`єкта владних повноважень про призначення додаткової винагороди у конкретній сумі унеможливлює проведення грошового платежу (ініціювання переказу коштів) на користь громадянина.

Стосовно вимог про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду в розмірі 100000 грн. за квітень 2022р., суд зазначає наступне.
Матеріалами справи (а.с.49, 50,96, 105) підтверджується, що у квітні 2022 р. позивачу було нараховано та виплачено відповідно до наказу № 86 від 10.04.2022 додаткова винагорода за 1 день 06.03.2022 в розмірі 2258,06 грн. Вказане також підтверджується витягом з розрахунково-платіжної відомості №184 від 18.04.2022 (а.с.105).
Разом із тим, позивач вважає, що на підставі витягів з наказів ВЧ НОМЕР_1 , а саме від 03.04.2022 №79 - вибув для проведення рейдових дій (а.с.12); від 10.04.2022 №86 - прибув після проведення рейдових дій (а.с.12зворот) позивач має право на нарахування та виплату додаткової винагороди за зазначений період. 
Суд такі твердження позивача визнає необґрунтованими, оскільки зазначені накази свідчать про те, що позивач виконував рейдові дії у відповідному районі, а підставою для видання зазначених наказів не зазначено та не відображено направлення позивача саме до участі у бойових діях. 
Враховуючи зазначене, у суду відсутні підстави для зобов`язання відповідача нарахувати на виплатити додаткову винагороду в розмірі 100000 грн. за квітень 2022р. відповідно до наказів №79 від 03.04.2022 та №86 від 10.04.2022.

Стосовно вимог про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду в розмірі 100000 грн. за липень 2022р., суд зазначає наступне.
Так, в матеріалах справи наявні відносно позивача витяг з наказу ВЧ НОМЕР_1 від 02.07.2022 №183, прийнятого на підставі бойового наказу командира військової частини від 01.07.2022 №136дск, відповідно до якого зазначено, що позивач вибув для ведення бойових дій в смузі оборони 2 полку Національної гвардії України (а.с.13). Відповідно до наказу від 04.07.2022 №185 позивач прибув після ведення бойових дій в смузі оборони 04.07.2022 (а.с.13зворот). 
Також в матеріалах справи наявний відносно позивача витяг з наказу ВЧ НОМЕР_1 від 07.07.2022 №188, прийнятий на підставі бойового наказу командира військової частини від 07.07.2022 №141дск, відповідно до якого зазначено, що позивач вибув для ведення бойових дій в смузі оборони 2 полку Національної гвардії України (а.с.14). Відповідно до наказу від 08.07.2022 №189 позивач прибув після ведення бойових дій в смузі оборони 08.07.2022 (а.с.14зворот). 
Вказані обставини свідчать про те, що позивач у періоди 02.07.2022-04.07.2022, а також 07.07.2022-08.07.2022, на виконання бойових наказів, відбував для ведення бойових дій в смузі оборони 2 полку Національної гвардії України, а також прибував після участі саме у бойових діях.
Поряд з цим доказів нарахування збільшеної грошової винагороди до 100000грн. пропорційно часу участі в таких діях та заходах відповідно до Постанови №168 відповідачем суду надано не було.
Крім того, в матеріалах справи наявний відносно позивача витяг з наказу ВЧ № НОМЕР_1 від 13.07.2022 №196, прийнятого на підставі бойового наказу командира військової частини від 13.07.2022 №149дск, відповідно до якого зазначено, що позивач вибув для ведення бойових дій з 13.07.2022 (а.с.15). Доказів того, що позивач прибув після відбуття для ведення бойових дій в липні 2022року суду надано не було, втім, відповідачем було надано копію наказу від 10.08.2022 №224 (а.с.66зворот), відповідно до якого було оголошено кількість діб для виплати додаткової винагороди позивачу, як такому, що отримав поранення (контузію) під час виконання службово-бойових завдань в районах ведення воєнних (бойових) дій у липні 2022, за період з 15.07.2022-31.07.2022 (17 діб). Як вбачається з особової картки за цей період позивачу було нараховано збільшену грошову винагороду до 100000грн. пропорційно часу участі в таких діях та заходах відповідно до Постанови №168, у серпні 2022року у розмірі 38387грн.10коп (а.с.97). Вказані обставини підтверджуються також поясненнями представника відповідача (а.с.81).
Поряд з цим доказів нарахування грошової винагороди збільшеної до 100000грн. пропорційно часу участі в таких діях та заходах відповідно до Постанови №168 за період з 13.07.2022-14.07.2022 відповідачем суду надано не було, попри те, що матеріалами справи підтверджується вибуття позивача 13.07.2022 для ведення бойових дій в смузі оборони 2 полку Національної гвардії України та, більше того, отримання в результаті таких заходів поранення, що визнається самим відповідачем.
Стосовно вимог про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду в розмірі 100000 грн. за грудень 2022р., суд зазначає наступне.
Так, в матеріалах справи наявні відносно позивача витяги з наказів ВЧ НОМЕР_1 , а саме: від 25.12.2022 №380 - вибув для ведення бойових дій з 16.00 25.12.2022 до 09:00 27.12.2022 (а.с. 15зворот); від 29.12.2022 №385 - вибув для ведення бойових дій з 10:00 29.12.2022 до 16:00 01.01.2023 (а.с.16).
Підставами для прийняття вищезазначених наказів щодо вибуття позивача для участі у бойових діях зазначено бойові накази командира військової частини. 
Поряд з цим доказів нарахування грошової винагороди збільшеної до 100000грн. пропорційно часу участі в таких діях та заходах відповідно до Постанови №168 за період з 25.12.2022-27.12.2022 та з 29.12.2022-31.12.2022 відповідачем суду надано не було, попри те, що матеріалами справи підтверджується вибуття позивача в цій дні саме для ведення бойових дій в смузі оборони 2 полку Національної гвардії України.
Відповідач заперечує право позивача на отримання збільшеної до 100000 грн винагороди за періоди 02.07.2022-04.07.2022, 07.07.2022-08.07.2022, 13.07.2022-14.07.2022 та грудень 2022року, оскільки вказує, що виконання обов`язків військової служби позивача у цей період не було пов`язано з безпосередньою участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, під час перебування безпосередньо в районах їх ведення (здійснення). 
Разом із тим, такі твердження спростовуються наявними в матеріалах справи вказаних вище витягів з наказів стосовно позивача, що були прийняті командиром військової частини НОМЕР_1 в яких зазначено, що позивач вибував та прибував у відповідні періоди саме для участі у бойових діях у зазначені вище періоди (липень, грудень 2022р.) був направлений для ведення бойових дій, а також прибував після участі саме у бойових діях. 
При цьому накази командира ВЧ НОМЕР_1 стосовно позивача є чинними, не скасовані, не можуть не враховуватися судом під час розгляду даної справи. Доказів на спростовування зазначеної інформації та відомостей, зазначених у наведених наказах, представником відповідача не надано.
Більше того, у своїх поясненнях (а.с.86) представник відповідача зазначив, що позивач на підставі наказів від 25.12.2022 №380, від 29.12.2022 №385 вибував для виконання бойових завдань на підставі бойових наказів командира військової частини від 23.12.2022 №348дск та від 29.12.2022 №364дск у складі мобільно-вогневої групи та виконував завдання з протиповітряної прикриття електропідстанція 330кВТ АДРЕСА_1 . 
Виконання вказаних завдань, на переконання суду, підпадає під “виконання завдань підрозділами протиповітряної оборони з ураження повітряних цілей” та “бойових (спеціальних) завдань з виявлення та вогневого ураження повітряних цілей” що, у свою чергу, відповідно до пункту 1 Порядку №89 та пункту 3 Порядку №37 підпадає під термін “безпосередня участь в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у період здійснення зазначених заходів”.
Відтак, наявні в матеріалах справи докази у своїх сукупності свідчать про те, що позивач, зокрема, за періоди 02.07.2022-04.07.2022, 07.07.2022-08.07.2022, 13.07.2022-14.07.2022 та 25.12.2022-27.12.2022 та з 29.12.2022-31.12.2022 брав безпосередню участь у заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у період здійснення зазначених заходів, а тому відповідач повинен здійснити відповідне нарахування позивача суми додаткової винагороди в розмірі 100000грн. пропорційно тим дням в який позивач брав участь у бойових діях, зокрема, за періоди 02.07.2022-04.07.2022, 07.07.2022-08.07.2022, 13.07.2022-14.07.2022 та 25.12.2022-27.12.2022 та з 29.12.2022-31.12.2022.
Враховуючи те, що матеріали справи не містять доказів виплати відповідачем збільшеної додаткової грошової винагороди пропорційно участі позивача в бойових діях позивачу у липні 2022 р., зокрема, за періоди 02.07.2022-04.07.2022, 07.07.2022-08.07.2022, 13.07.2022-14.07.2022 (згідно наказів від 02.07.2022 №183, від 04.07.2022 №185, від 07.07.2022 №188, від 08.07.2022 №189, від 13.07.2022 №196), у грудні 2022р. за періоди 25.12.2022-27.12.2022 та з 29.12.2022-31.12.2022 та 01.01.2023 (згідно наказів від 25.12.2022 №380, від 29.12.2022 №385), суд зазначає, що відповідачем у зазначені періоди протиправно не було нараховано та не виплачено позивачу додаткову винагороду, передбачену Постановою № 168 у розмірі до 100 000 грн. пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів. Така бездіяльність не відповідає критеріям правомірності, визначених в частині 2 статті 2 КАС України. 
Виходячи з вищевикладеного суд вважає за необхідне визнати таку бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України протиправною та зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду, передбачену Постановою № 168 у розмірі до 100 000 грн. пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів у липні 2022р.: за періоди 02.07.2022-04.07.2022, 07.07.2022-08.07.2022, 13.07.2022-14.07.2022 (згідно наказів від 02.07.2022 №183, від 04.07.2022 №185, від 07.07.2022 №188, від 08.07.2022 №189, від 13.07.2022 №196), у грудні 2022р. та 01.01.2023: періоди 25.12.2022-27.12.2022 та з 29.12.2022-01.01.2023 (згідно наказів від 25.12.2022 №380, від 29.12.2022 №385), з урахуванням раніше виплачених сум.

Стосовно вимог про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду в розмірі 100000 грн. за січень (зокрема, з 07.01.2023) - лютий 2023р., суд зазначає наступне.
У наведений період спірні правовідносини були врегульовані наказом МВС від 26.01.2023 № 37, яким було затверджено Порядок та умови виплати на період дії воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям Національної гвардії України, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 31 січня 2023 р. за № 194/39250.
При цьому, як зазначалось вище згідно із пунктами 6, 7 Порядку №37 виплата додаткової винагороди військовослужбовцям здійснюється на підставі наказів командирів (начальників) військових частин, вищих військових навчальних закладів, навчальних військових частин (центрів), баз, закладів охорони здоров`я, установ Національної гвардії України, територіальних управлінь, Головного управління Національної гвардії України за місцем проходження військової служби, а їх командирам (начальникам) - на підставі наказів командирів (начальників) вищого рівня. Підготовка проєктів наказів для здійснення виплати додаткової винагороди покладається на підрозділи, що відповідають за облік особового складу. Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 10 числа поточного місяця.
Матеріалами справи підтверджується прийняття відносно позивача наказів ВЧ НОМЕР_1 щодо вибування позивача для ведення бойових завдань, а саме від 07.01.2023 №7 - вибув для ведення бойових завдань з 07.01.2023 до 10.01.2023 (а.с.16зворот); від 23.01.2023 №26 - вибув для ведення бойових завдань до н.п. Береза 23.01.2023, відповідно до наказу від 20.02.2023 №55 позивач прибув з н.п. Береза 20.02.2022 (а.с.18), від 24.02.2023 №59 - вибув для виконання бойових завдань 24.02.2023 (а.с.18зворот). 
Підставами для прийняття вищезазначених наказів щодо вибуття позивача для участі у бойових діях зазначено бойові накази командира військової частини. 
Поряд з цим доказів нарахування грошової винагороди збільшеної до 100000грн. пропорційно часу участі в таких діях та заходах відповідно до Постанови №168 за період з 07.01.2023-10.01.2023, з 23.01.2023 до 20.02.2023 та з 24.02.2023-28.02.2023 (кінець спірного періоду, що є предметом спору) відповідачем суду надано не було, попри те, що матеріалами справи підтверджується вибуття позивача в цій дні саме для ведення бойових дій в смузі оборони 2 полку Національної гвардії України.
Відповідач заперечує право позивача на отримання збільшеної до 100000 грн винагороди за вказані періоди, оскільки вказує, що виконання обов`язків військової служби позивача у цей період не було пов`язано з безпосередньою участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, під час перебування безпосередньо в районах їх ведення (здійснення). 
Разом із тим такі твердження спростовуються наявними в матеріалах справи вказаних вище витягів з наказів стосовно позивача, що були прийняті командиром військової частини НОМЕР_1 , в яких зазначено, що позивач вибував та прибував у відповідні періоди саме для участі у бойових діях у зазначені вище періоди (січень, лютий 2023р.). 
При цьому накази командира ВЧ НОМЕР_1 стосовно позивача є чинними, не скасовані, не можуть не враховуватися судом під час розгляду даної справи. Доказів на спростовування зазначеної інформації та відомостей, зазначених у наведених наказах, представником відповідача не надано.
Більше того, відповідно до пояснень командира роти СП військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 (а..122), т.в.о. командира 4 СБ військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 (а.с.123зворот), а також витягу з журналу ведення бойових дій (а.с.123), які були надані на виконання вимог ухвали суду, позивач під час виконання бойового завдання відповідно до наказу стройової частини 2 полку Національної гвардії України від 07.01.2023 №7 та відповідно до бойового наказу від 14.10.2022 №273дск у період з 8:00 07.01.2023 до 08:00 10.01.2023, виконував завдання у складі мобільно-вогневої групи щодо протидії та підвищення ефективності боротьби з БпЛА “Shahed-136” та недопущення ударів по об`єктам промисловості (електростанція н.п. Шостка). Також згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 23.01.2023 №26 позивач перебував у АДРЕСА_2 (відстань до ДКУ приблизно 30км), де виконував бойові завдання щодо охорони та оборони тимчасового місця розташування підрозділу та боєкомплекту підрозділу до 20.02.2023, а відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 24.02.2023 №59 позивач перебував у АДРЕСА_2 (відстань до ДКУ приблизно 30км) де виконував бойові завдання щодо охорони та оборони тимчасового місця розташування підрозділу та боєкомплекту підрозділу до 22.06.2023.
Виконання вказаних завдань, на переконання суду, підпадає під виконання “бойових (спеціальних) завдань з виявлення та вогневого ураження повітряних цілей”, “бойових завдань з охорони об`єктів під час нанесення по них вогневого ураження противником, відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються...” що, у свою чергу, відповідно до пункту 3 Порядку №37 підпадає під термін “безпосередня участь в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у період здійснення зазначених заходів”.
Відтак, наявні в матеріалах справи докази у своїх сукупності свідчать про те, що позивач, зокрема, за періоди з 07.01.2023 до 10.01.2023, з 23.01.2023 до 20.02.2023 та з 24.02.2023 до 28.02.2023 (спірний період) брав безпосередню участь у заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у період здійснення зазначених заходів, а тому відповідач повинен здійснити відповідне нарахування позивача суми додаткової винагороди в розмірі 100000грн. пропорційно тим дням в який позивач брав участь у бойових діях за вказані періоди.
Втім, враховуючи те, що матеріали справи не містять доказів виплати відповідачем збільшеної додаткової грошової винагороди пропорційно участі позивача у заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії позивачу у січні та лютому 2023 р., зокрема, за періоди з 07.01.2023 до 10.01.2023 (згідно наказу від 07.01.2023 №7) з 23.01.2023 до 20.02.2023 (згідно наказу від 23.01.2023 №26 та наказу від 20.02.2023 №55), з 24.02.2023 до 28.02.2023 (згідно наказу від 24.02.2023 №59, від 22.06.2023 №195 (а.с.124, 123зворот), суд зазначає, що відповідачем у зазначені періоди протиправно не було нараховано та не виплачено позивачу додаткову винагороду, передбачену Постановою № 168 у розмірі до 100 000 грн. пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів. Така бездіяльність не відповідає критеріям правомірності, визначених в частині 2 статті 2 КАС України. 
Виходячи з вищевикладеного суд вважає за необхідне визнати таку бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України протиправною та зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду, передбачену Постановою № 168 у розмірі до 100 000 грн. пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів січні та лютому 2023році з 07.01.2023 до 10.01.2023 (згідно наказу від 07.01.2023 №7) з 23.01.2023 до 20.02.2023 (згідно наказу від 23.01.2023 №26 та наказу від 20.02.2023 №55), з 24.02.2023 до 28.02.2023 (згідно наказу від 24.02.2023 №59, від 22.06.2023 №195), з урахуванням раніше виплачених сум.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд робить висновок про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. 
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії – задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, яка полягає у не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168 у розмірі до 100 000 грн. пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у періоди здійснення зазначених заходів: 02.07.2022-04.07.2022 (згідно наказів від 02.07.2022 №183, від 04.07.2022 №185), 07.07.2022-08.07.2022 (згідно наказів від 07.07.2022 №188, від 08.07.2022 №189), 13.07.2022-14.07.2022 (згідно наказу від 13.07.2022 №196), 25.12.2022-27.12.2022 (згідно наказу від 25.12.2022 №380), з 29.12.2022-01.01.2023 (згідно наказу від 29.12.2022 №385), з 07.01.2023 до 10.01.2023 (згідно наказу від 07.01.2023 №7) з 23.01.2023 до 20.02.2023 (згідно наказу від 23.01.2023 №26 та наказу від 20.02.2023 №55), з 24.02.2023 до 28.02.2023 (згідно наказів від 24.02.2023 №59, від 22.06.2023 №195).
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою № 168 у розмірі до 100 000 грн. пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів: 02.07.2022-04.07.2022 (згідно наказів від 02.07.2022 №183, від 04.07.2022 №185), 07.07.2022-08.07.2022 (згідно наказів від 07.07.2022 №188, від 08.07.2022 №189), 13.07.2022-14.07.2022 (згідно наказу від 13.07.2022 №196), 25.12.2022-27.12.2022 (згідно наказу від 25.12.2022 №380), з 29.12.2022-01.01.2023 (згідно наказу від 29.12.2022 №385), з 07.01.2023 до 10.01.2023 (згідно наказу від 07.01.2023 №7) з 23.01.2023 до 20.02.2023 (згідно наказу від 23.01.2023 №26 та наказу від 20.02.2023 №55), з 24.02.2023 до 28.02.2023 (згідно наказів від 24.02.2023 №59, від 22.06.2023 №195), з урахуванням раніше виплачених сум. 
У задоволенні інших вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 25.03.2026.

Суддя   І.Г. Шевченко