Справа № 450/2241/21 Головуючий у 1 інстанції: Добош Н.Б. 
Провадження № 22-ц/811/2182/25 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
10 квітня 2026 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі: 
головуючої: Н.П. Крайник 
суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри
секретар: Л.М.Чиж 
з участю: адвоката Масляного Ю.А. та адвоката Багрія О.Л., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на додаткове рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 22 травня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , Львівської обласної державної адміністрації, третя особа Давидівська сільська рада Львівського району Львівської області про визнання недійсними та скасування розпоряджень і державної реєстрації земельних ділянок,-
В С Т А Н О В И В:
Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулись до суду з позовом ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , Львівської обласної державної адміністрації, третя особа Давидівська сільська рада Львівського району Львівської області в якому (з урахуванням заяви про зміну підстав позову) просили визнати недійсним та скасувати: розпорядження голови Львівської обласної державної адміністрації «Про розроблення детального плану території» №1176/0/5-18 від 05.11.2018 року; розпорядження голови Львівської обласної державної адміністрації «Про затвердження детального плану території» №538/0/5-19 від 27.05.2019 року; розпорядження голови Львівської обласної державної адміністрації «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» №539/0/5-19 від 27.05.2019 року; розпорядження голови Львівської обласної державної адміністрації «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» №540/0/5-19 від 27.05.2019 року; розпорядження голови Львівської обласної державної адміністрації «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» №541/0/5-19 від 27.05.2019 року; розпорядження голови Львівської обласної державної адміністрації «Про передачу у власність земельної ділянки» №1127/0/5-19 від 11.10.2019 року; розпорядження голови Львівської обласної державної адміністрації «Про передачу у власність земельної ділянки» №1128/0/5-19 від 11.10.2019 року; розпорядження голови Львівської обласної державної адміністрації «Про передачу у власність земельної ділянки» №1129/0/5-19 від 11.10.2019 року; розпорядження голови Львівської обласної державної адміністрації «Про передачу у власність земельної ділянки» №1130/0/5-19 від 11.10.2019 року та скасувати державну реєстрацію таких земельних ділянок: земельної ділянки площею 0,1 га кадастровий номер 4610136800:09:001:0017 за ОСОБА_5 ; земельної ділянки площею 0,1 га кадастровий номер 4610136800:09:001:0016 за ОСОБА_6 ; земельної ділянки площею 0,1 га кадастровий номер 4610136800:09:001:0014 за ОСОБА_7 ; земельної ділянки площею 0,1 га кадастровий номер 4610136800:09:001:0015 за ОСОБА_8 .
Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 08 травня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.
13 травня 2025 року представник відповідачів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 -Багрій О.Л. подав заяву про ухвалення додаткового рішення,в якій просив стягнути солідарно з позивачів в користь відповідача ОСОБА_7 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 50632,00 грн. 
Заяву мотивував тим, що адвокатом в судовому засіданні 11.04.2023 року вручено сторонам та долучено до матеріалів справи попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які очікує понести відповідач у зв`язку з розглядом справи в суді. Відповідно до вказаного розрахунку, витрати пов`язані з розглядом справи на професійну правничу допомогу становлять в розрахунку 50% від прожиткового мінімуму на одну працездатну особу на відповідний календарний рік за одну годину роботи адвоката. Для надання правничої допомоги між відповідачами ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та адвокатом Багрієм О.Л. 21 липня 2021 року було укладено договір про надання правничої допомоги; на підтвердження факту наданих послуг 12 травня 2025 року складено акт наданих послуг та проведена оплата в розмірі 50632,00 грн. Просить стягнути зазначену суму з позивачів солідарно в користь відповідача ОСОБА_7 . 
Оскаржуваним додатковим рішенням суду заяву представника відповідачів Музичук М.О., ОСОБА_8 - Багрія О.Л. щодо ухвалення додаткового рішення про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково.
Стягнуто з  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_2 ) 12078,54грн (дванадцять тисяч сімдесят вісім гривень 54 коп).
Стягнуто з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_2 ) 12078,54грн (дванадцять тисяч сімдесят вісім гривень 54 коп).
Стягнуто з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_2 ) понесені судові витрати на правничу допомогу у розмірі 12078,54грн (дванадцять тисяч сімдесят вісім гривень 54 коп).
В іншій частині заяви відмовлено.
Додаткове рішення суду оскаржив представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .
Вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки викладені у рішенні суду, не відповідають обставинам справи, судом порушено норми процесуального права.
Зазначає, що першою заявою по суті справи від представника відповідачів - адвоката Багрія О.Л. був відзив на позову заяву, однак у ньому не було наведено попереднього розрахунку суми судових витрат, що відповідно до ст.134 ЦПК України може бути підставою для відмови у їх відшкодуванні. Копія заяви про ухвалення додаткового рішення не була направлена позивачам та їх представнику, що позбавило їх можливості подати до суду заяву про зменшення витрат на правову допомогу. Крім того, в заяві про ухвалення додаткового рішення вказано неправильний реєстраційний номер картки платника податків адвоката Масляного Ю.А., що стало наслідком неотримання заяви про ухвалення додаткового рішення в системі «Електронний суд». Звертає увагу, що адвокат Багрій О.Л. нарахував плату за правову допомогу двом відповідачам, однак просить зазначену суму стягнути лише в користь ОСОБА_7 . Вважає безпідставним включення до витрат на правову допомогу підготовку апеляційної скарги на ухвалу та участь в судовому засіданні з зазначеного питання, оскільки апеляційна скарга була залишена без задоволення. Просить апеляційну скаргу задовольнити, додаткове рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви представника відповідачів адвоката Багрія О.Л. про ухвалення додаткового рішення відмовити. 
Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
У засіданні суду апеляційної інстанції адвокат Масляний Ю.А. скаргу підтримав з підстав, наведених у ній, просив скаргу задоволити.
Адвокат Багрій О.Л. проти скарги заперечив, просив у задоволенні скарги відмовити.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість додаткового рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав.
Як у суді першої інстанції, так і при апеляційному та касаційному переглядах справи учасники справи мають право на професійну правничу допомогу, що закріплено положеннями статті 59 Конституції України.
Відповідно до частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 904/8884/21 (провадження № 12-39гс22) зазначено, що: «за загальним правилом у судовому рішенні повинні бути розглянуті усі заявлені вимоги, а також вирішені всі інші, зокрема й процесуальні питання. Неповнота чи невизначеність висновків суду щодо заявлених у справі вимог, а також невирішення окремих процесуальних питань, зокрема розподілу судових витрат, є правовою підставою для ухвалення додаткового судового рішення. Тобто додаткове рішення - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти. Водночас додаткове рішення не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Тобто додаткове рішення є невід`ємною частиною рішення у справі.
Ухвалюючи додаткове рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що подані представником відповідачів докази про надання правничої допомоги, зокрема, договір про надання правової допомоги №21/07/21 від 21.07.2021 та договір про надання правової допомоги №21/07/21А, акт наданих послуг від 09.05.2025 року до зазначених договорів , розрахункові квитанції від 01.0.22023 року та від 12.05.2025 року є належними доказами, які підтверджують надання правової допомоги. 
Визначаючи розмір витрат на правову допомогу, суд виходив з критерію розумної необхідності таких витрат.
З таким висновком суду першої інстанції, апеляційний суд не погоджується. 
Згідно з ст.ст.133,134 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого належать витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.
У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Аналіз зазначених норм процесуального закону свідчить про те, що подання попереднього розрахунку судових витрат є необхідним та повинен бути поданий з першою заявою по суті справи. 
У заяві про ухвалення додаткового рішення, адвокат Багрій О.Л. зазначив, що 11 квітня 2023 року подав попередній (орієнтовний ) розрахунок судових витрат, які очікує понести відповідач. 
Задовольняючи заяву про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що з першою заявою по суті справи, поданою адвокатом Багрієм О.Л., а саме відзивом на позовну заяву, який надійшов до Пустомитівського районного суду Львівської області 07 вересня 2021 року (а.с.97-100 т.1) попереднього розрахунку судових витрат не було подано. Суд не врахував, що поданий 11 квітня 2023 року попередній (орієнтовний ) розрахунок судових витрат не містив суми судових витрат, а лише ціну за одну годину роботи адвоката.
Тобто попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат було подано адвокатом Бпгрієм О.Л. з порушенням встановленого процесуального законом строку, та такий не відповідав вимогам процесуального права щодо його змісту.
Згідно з ч.1-3 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Частинами 8,9 ст.83 ЦПК України передбачено, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.
Згідно з ч.1 ст.246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Верховний Суд у постанові від 10 січня 2024 року у справі №285/5547/21 виклав наступний висновок щодо застосування наведених норм:- «з урахуванням принципу розумності, касаційний суд зауважує, що: у випадку якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин неподання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі; у разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат. 
Тлумачення частини першої статті 246 ЦПК України та частини восьмої статті 141 ЦПК України дає підстави для висновку, що у випадку, якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин неподання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі. А у разі закінчення процесуального строку, встановленого частиною восьмою статті 141 ЦПК України (п`ять днів після ухвалення рішення суду), - також і поважні причини пропуску цього строку. За відсутності обґрунтування поважних причин строку подання таких доказів до закінчення судових дебатів у справі чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат. Натомість наслідком закінчення процесуального строку, встановленого частиною восьмою статті 141 ЦПК України, є залишення заяви без розгляду».
З матеріалів справи встановлено, що до закінчення судових дебатів адвокат Багрій О.Л. не подав доказів понесення судових витрат, а подаючи такі докази після ухвалення рішення мав обов`язок навести поважні причини неподання цих доказів суду до закінчення судових дебатів у справі.
Адвокатом Багрієм О.Л. на підтвердження понесених стороною відповідача витрат на правничу допомогу надано: ордери від 21.07.2021р., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, договір про надання правової допомоги № 21/07/21 від 21.07.2021 року, укладений між адвокатом Багрієм О.Л. та ОСОБА_9 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , договір про надання правової допомоги № 21/07/21А від 21.07.2021 року, укладений між адвокатом Багрій О.Л. та ОСОБА_9 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , акт наданих послуг від 09.05.2025р. до договорів про надання правової допомоги, акт приймання - передачі правової допомоги згідно договору про надання правової (правничої) допомоги № 21/07/21А та № 21/07/21 від 21.05.2021р., розрахункову квитанцію № 000012 від 21.07.2021р., розрахункову квитанцію № 000002 від 01.02.2023р., розрахункову квитанцію № 000005 від 12.05.2025р.
Відповідно п.1.1 Договору щодо надання правової допомоги № 21/07/21А, на умовах договору замовник доручає адвокату, а адвокат бере на себе зобов`язання надавати замовнику за плату консультативно-правові та представницькі послуги у справі № 450/2241/21 щодо захисту права власності в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором. Згідно з п.4.1 даного договору за надання послуг, передбачених даним договором при супроводі у суді всіх інстанцій, замовник сплачує адвокату грошовий платіж у розмірі, виходячи із розрахунку 50% від прожиткового мінімуму на одну працездатну особу на відповідний період календарного року за одну годину роботи адвоката.
Відповідно п.1.1 Договору про надання правової допомоги № 21/07/2, на умовах договору замовник доручає адвокату, а адвокат бере на себе зобов`язання надавати замовнику за плату консультативно-правові та представницькі послуги у справі № 450/2241/21 щодо захисту права власності в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором. Згідно з п.4.1 даного договору за надання послуг, передбачених даним договором при супроводі у суді всіх інстанцій, замовник сплачує адвокату грошовий платіж у розмірі, виходячи з розрахунку 50% від прожиткового мінімуму на одну працездатну особу на відповідний період календарного року за одну годину роботи адвоката.
В акті наданих послуг до договорів про надання правової допомоги від 09.05.2025р. за 21/07/21 та № 21/07/21А від 21.07.2021р. зазначено, що до складу наданої правової (правничої) допомоги включається: звернення в суд із заявою про ознайомлення з матеріалами справи та отримання копій процесуальних документів - 3 год, ознайомлення з матеріалами справи та підготовка відзиву - 2 години; участь у судовому засіданні 29.09.2021р. - 3 год; участь у судовому засіданні 08.06.2022р. - 3 год; участь у судовому засіданні 08.06.2022р. - 3 год; участь у судовому засіданні 06.07.2022р. - 2 год; участь у судовому засіданні 13.10.2022р. - 3 год; участь у судовому засіданні 21.11.2022р. - 2 год; участь у судовому засіданні 02.02.2023р. - 2 год; участь у судовому засіданні 06.03.2023р. - 2 год; підготовка заперечень з приводу клопотання про призначення судової земельно-технічної експертизи, участь у судовому засіданні 11.04.2023р. - 4год; участь у судовому засіданні 09.05.2023р. - 3 год; підготовка апеляційної скарги на ухвалу суду від 09.05.2023р. про призначення експертизи – 2 год, участь у судовому засіданні 09.10.2023р. – 2 год; звернення з клопотанням до суду -1 год, участь у судовому засіданні 14.04.2025р. - 2 год; участь у судовому засіданні 30.04.2025 р. - 4 год; всього на загальну сум 50 632,00 грн.
Подаючи заяву про ухвалення додаткового рішення разом з доказами понесених судових витрат після ухвалення рішення судом, адвокат Багрій О.Л. не зазначив обґрунтувань поважності причин неподання доказів про понесення витрат на правничу допомогу до закінчення судових дебатів у справі, відтак суд першої інстанції не мав підстав для прийняття зазначених доказів.
Крім цього, заява про ухвалення додаткового рішення не відповідала вимогам ст.183 ЦПК України, оскільки до неї не було долучено доказів її надіслання іншим учасникам справи, зокрема позивачам та їх представнику - адвокату Масляному Ю.А., однак суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув.
Відповідно до ч.2 ст.183 ЦПК України, до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).
Ненадіслання заяви про ухвалення додаткового рішення позивачам та їх представнику, призвело до того, що останні були позбавлені можливості висловити свої заперечення з приводу заяви про ухвалення додаткового рішення та подати заяву про зменшення судових витрат на правову допомогу. 
У постанові Верховного Суду від 1 листопада 2023 року у справі № 202/3681/16 зроблено висновок, що у процедурі розгляду заяви сторони про розподіл судових витрат, суду належить забезпечити кожній стороні у справі можливість бути повідомленою про розгляд заяви та надати свої заперечення щодо розміру витрат, які заявник намагається компенсувати за рахунок протилежної сторони. Ключовими в цьому аспекті є приписи ч. 2 ст. 246 ЦПК України, які в імперативному порядку встановлюють, що для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання.
Отже, у процедурі розгляду такої заяви суду належить забезпечити сторонам у справі можливість бути повідомленими про розгляд заяви та надати свої заперечення щодо розміру витрат, які заявник намагається компенсувати за рахунок протилежної сторони. 
У частинах третій, четвертій статті 137 ЦПК України зазначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.
Разом з тим, виконати обов`язок щодо доведення наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності позивачі не мали можливості у зв`язку з недотриманням представником відповідачів -адвокатом Багрієм О.Л. процесуальних вимог щодо надіслання їм копії заяви, а також за відсутності попереднього розрахунку суми судових витрат на правничу допомогу. 
Наведене свідчить про те, що ухвалюючи додаткове рішення, суд допустив порушення процесуального права, які є підставою для скасування додаткового рішення та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_10 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. 
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.4 ч. 1 ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 задовольнити.
Додаткове рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 22 травня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Відмовити представнику ОСОБА_7 , ОСОБА_8 - ОСОБА_10 у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 10 квітня 2026 року.

Головуючий:    Н.П. Крайник 

Судді:    Я.А. Левик

М.М. Шандра