Справа № 465/8764/23 
Провадження 2/465/839/26 

РІШЕННЯ
іменем України
27.02.2026 року         м. Львів
Франківський районний суд м. Львова у складі:
головуючої судді Мигаль Г.П.,
при секретарі судового засідання Білінській С.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради про присвоєння адреси об`єкту нерухомого майна,-
встановив:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради про присвоєння адреси об`єкту нерухомого майна, з урахуванням уточнених позовних вимог просив присвоїти об`єкту «квартирі АДРЕСА_1 , який виділеній в окремий об`єкт нерухомого майна – самостійний житловий будинок» нову адресу «Будинок АДРЕСА_2 ».
В обґрунтування позову зазначає, що він є власником квартири АДРЕСА_1 . Вказана квартира належить йому на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 28 лютого 2005 року, виданого Франківською районною адміністрацією, а також свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.06.2009 року, виданого Зворецькою Л.П. державним нотаріусом П`ятої Львівської державної нотаріальної контори по спадковій справі №332/09, згідно з яким ОСОБА_1 успадкував за ОСОБА_2 2/3 частки квартири АДРЕСА_1 . Згідно з технічним паспортом на квартиру АДРЕСА_1 , така має загальну площу 39.2 м.кв., складається з двох кімнат житловою площею 21,9 м.кв. Технічний паспорт виданий 08.02.2005 р., будь-яких змін з цього часу в квартирі не проводилось. Відповідно до топографо-геодезичних матеріалів за адресою: АДРЕСА_2 , з будинку АДРЕСА_3 вже був виділений будинок АДРЕСА_3 . Квартира АДРЕСА_1 безпосередньо прилягає до будинку АДРЕСА_3 . Згідно із заявою мешканців квартири АДРЕСА_4 у цьому будинку ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , останні дали свою згоду ОСОБА_1 , власнику квартири АДРЕСА_1 на виділ з будинковолодіння АДРЕСА_5 в окремий об`єкт нерухомого майна з присвоєнням йому окремого поштового номера. Також підтвердили що коридор загального користування належить виключно ОСОБА_1 як користувачу, який єдиний має доступ до даного приміщення. Аналогічні заяви надано ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , співвласниками квартири АДРЕСА_6 , та ТОВ «Металсервіс-плюс», як власником нежитлових приміщень в цьому будинку. Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 02.10.2020 р. справа №465/1596/20 задоволено позовну заяву ОСОБА_1 та виділено належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1 у окремий об`єкт нерухомого майна - самостійний житловий будинок з можливістю присвоєння йому окремого поштового номера. Позивач декілька разів звертався до відповідача з проханням присвоїти окремий поштовий номер його об`єкту нерухомого майна, зокрема в серпні та жовтні 2023 року. Причиною відмови відповідно до роз`яснень відповідача є формальна неможливість здійснити таку дію без прийняття окремого судового рішення.
Відповідно до технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 така є повністю самостійним об`єктом нерухомого майна, має окремий вхід, немає приміщень, до яких може здійснюватися спільний доступ всіх власників квартир в будинку, повністю забезпечена окремими комунікаціями, а тому така може бути виокремлена зі спільного об`єкта в окремий будинок.
Необхідність виділення квартири в окремий об`єкт нерухомого майна також зумовлена тим, що будинок на цей час є знятий з обслуговування ЖЕКу, фактично утримання покладено на самих власників і відповідно співвласники будинку мають бажання кожний окремо утримувати свою частину будинку. Іншим чином вирішити питання про присвоєння номера новому об`єкту немає можливості як через звернення до суду. З огляду на зазначене, просив задоволити позов.
Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 27 березня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого, позовні вимоги заперечує з огляду на таке.
Позивач звертався до управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради із заявами про зміну адреси закінченого будівництвом об`єкту у разі об`єднання, поділу або виділення частки. За результатами розгляду цих заяв були надані відповіді, де зазначено, що позивачем подано не повний пакет документів, а саме: 1) не подано декларацію про готовність об`єкта, утвореного у результаті виділу, до експлуатації; 2) коридор загального користування І/5,4 кв.м. який не належить позивачу на праві власності, не може бути виділений в натурі із спільного майна багатоквартирного будинку.
У випадку, коли мова йде про наявність квартир як об`єктів цивільних прав та бажання власника такої квартири «перевести» її в індивідуальний житловий будинок, потрібно вирішувати питання про «переведення» в цілому житлового будинку з усіма квартирами, розміщеними у ньому, у декілька (залежно від кількості квартир) індивідуальних житлових будинків. З точки зору законодавчо визначених механізмів у сфері будівництва шляхом цього переведення є реконструкція. Її результатом буде створення декількох індивідуальних житлових будинків – блокованих будинків (два та більше житлових (садибного типу, садові, дачні) будинки, у яких є хоча б одна спільна стіна, збудовані на межі окремих земельних ділянок за різними кадастровими номерами).
Введення індивідуального житлового будинку в експлуатацію здійснюється шляхом реєстрації у встановленому порядку декларації про готовність до експлуатації після здійсненої реконструкції на підставі дозвільних документів з урахуванням характеристик об`єкта. Таким чином, змінити статус квартири у багатоквартирному будинку на індивідуальний житловий будинок можна лише шляхом проведення реконструкції.
У позивача відсутні передбачені законом документи для присвоєння адреси житловому будинку, а тому немає правових підстав в судовому порядку присвоювати адресу житловому будинку.
Позивачем долучено новий технічний паспорт, реєстраційний номер TI01:4036-2605 9969-5157 від 03.08.2023 року, де зазначено, що загальна площа становить 44,6 кв. м., при цьому, у позивача відсутні документи, що підтверджують право власності на квартиру площею 44,6 кв. Як підстава зміни площі зазначено те, що позивач користується коридором загального користування І/5,4 кв.м. Не є належним доказом, що позивач є власником квартири загальною площею 44,6 і висновок щодо технічної можливості виділу частки об`єкта нерухомого майна № Ф2/2831 від 03.08.2023. У рішенні Франківського районного суду м. Львова від 02.10.2020 у справі №465/596/20 також не йде мова про площу 44,6 кв. м. Відповідно до свідоцтва № НОМЕР_1 від 28.02.2005 про право власності на квартиру, загальна площа квартири АДРЕСА_1 становить лише 39,2 кв. м. Спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку. Таким чином, у позивача відсутні документи, що підтверджують право власності на квартиру загальною площею 44,6 кв. м., що унеможливлює присвоєння адреси.
Також у висновку щодо технічної можливості виділу частки об`єкта нерухомого майна № Ф2/2831 від 03.08.2023 зазначено, що технічно можливо виділити квартиру АДРЕСА_7 у самостійний об`єкт нерухомого майна з присвоєнням окремого поштового номера 12Б. Виділ вищевказаної квартири в самостійний об`єкт нерухомого майна можливий без проведення будівельних робіт (реконструкції). Однак, по-перше, висновок щодо технічної можливості поділу (виділу) чи об`єднання об`єкта нерухомого майна не є документом, що посвідчує здійснення перетворення об`єкту, та не може бути тим документом, на підставі якого змінюється статус об`єкта нерухомого майна з квартири на житловий будинок. По-друге, квартира може бути поділена/виділена лише у квартиру, а не житловий будинок. По-третє, висновок не відповідає вимогам, які до нього ставляться. Виділ частки в натурі здійснюється відповідно з наданням Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна.
Розрахунок часток у спільній власності на об`єкти нерухомого майна виконується за заявами всіх співвласників об`єктів нерухомого майна (п. 3.10 Інструкції). Суб`єкт господарювання готує Висновок щодо технічної можливості ви виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого технічної майна для укладення договору про виділ в натурі частки з об`єкта нерухомого майна або договору про виділ частки з об`єктів нерухомого майна, що є у спільній частковій власності )(п. 3.10 Інструкції). Разом з тим, власником квартири АДРЕСА_8 є лише одна особа, і відповідно жодний виділ з неї не відбувається. Таким чином, квартира моє бути поділена лише на квартиру, а будинок на будинок. Власником квартири АДРЕСА_1 є лише одна особа, а тому ніякого виділу з цієї квартири не відбувається.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві, просив задоволити. Пояснив, що всі мешканці будинку за адресою: АДРЕСА_2 не заперечують щодо виділення квартири АДРЕСА_8 у цьому будинку. Крім цього, рішенням Франківського районного суду м.Львова від 02.10.2020 року виділено квартиру АДРЕСА_1 у окремий об`єкт нерухомого майна - самостійний житловий будинок з можливістю присвоєння йому окремого поштового номера. Крім цього подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача.
Представник відповідача Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради Паращич В. позовні вимоги заперечив в повному обсязі, проси відмовити у задоволенні позову з підстав, зазначених у відзиві. Пояснив, що позивач звертався до відповідача з питань присвоєння окремого номера квартирі АДРЕСА_1 , проте отримував неодноразові відмови. Вказав, що позивач є власником саме квартири, а тому квартира може бути поділена лише на квартиру, а будинок на будинок. Крім цього подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.
Заслухавши думку учасників, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до такого висновку. 
Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 55 Конституції України та статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).
Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.
За вимогами ст. ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства та змагальності сторін (статті 12, 13 ЦПК України), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України).
Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про право власності № НОМЕР_1 від 28 лютого 2005 року, виданим Франківською районною адміністрацією Львівської міської ради, квартира за адресою: АДРЕСА_5 на праві спільної сумісної власності належала ОСОБА_7 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.06.2009 року, виданого Зворецькою Л.П. державним нотаріусом П`ятої Львівської державної нотаріальної контори по спадковій справі №332/09, ОСОБА_1 успадкував за ОСОБА_2 2/3 частки квартири АДРЕСА_1 .
Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 02.10.2020 року у справі №465/1596/20 ухвалено виділити належну ОСОБА_1 на праві власності квартиру АДРЕСА_1 у окремий об`єкт нерухомого майна - самостійний житловий будинок з можливістю присвоєння йому окремого поштового номера.
Позивач 23.04.2021 року звернувся до Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про зміну адреси житлового будинку.
Відповіддю №35-вих-35943 від 29.04.2021 року Франківської районної адміністрації Львівської міської ради повідомлено позивача, що немає підстав для зміни адреси квартирного номера АДРЕСА_1 на самостійний будинок за іншою адресою.
Позивач 06.01.2022 року звернувся до Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про зміну адреси житлового будинку.
Відповіддю №35-вих-12041 від 09.02.2022 року Франківської районної адміністрації Львівської міської ради повідомлено позивача, що ним подані документи не в повному обсязі та не відповідають вимогам.
Позивач 22.06.2022 року повторно звернувся до Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про зміну адреси житлового будинку.
Відповіддю №35-вих-41859 від 29.06.2022 року Франківської районної адміністрації Львівської міської ради повідомлено позивача, що ним не надано документів, що засвідчують прийняття в експлуатацію житлового будинку, утвореного з квартири АДРЕСА_1 , районна адміністрація на даний час немає підстав для надання адміністративної послуги щодо зміни адреси вказаної квартири.
Позивач 10.08.2023 року звернувся до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради із заявою про зміну адреси житлового будинку.
Відповіддю №2902-вих-99964 від 14.08.2023 року Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради повідомило позивача, що ним не подано декларацію про готовність об`єкта утвореного у результаті виділу, до експлуатації та повернуто документи на доопрацюваня.
Позивач 04.04.2023 року повторно звернувся до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради із заявою про зміну адреси житлового будинку.
Відповіддю №2902-вих-123962 від 09.10.2023 року Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради повідомило позивача, що ним не подано декларацію про готовність об`єкта утвореного у результаті виділу, до експлуатації. Вказано, що коридор загального користування І/5,4 кв.м не може бути виділений в натурі із спільного майна багатоповерхового будинку, а тому повернуто подані позивачем документи.
У довідці обласного комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації та інвентаризаційної оцінки» №Ф4305 від 27.09.2023 року вказано, що відповідно до інвентаризаційних матеріалів ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» коридор під індексом «І» площею 5.4 кв.м. в будинку АДРЕСА_2 знаходиться тільки в користуванні квартири АДРЕСА_8 і вхід в дану квартиру здійснюється лише через цей коридор. Згідно з розпорядження №1505 Франківської райадміністрації від 06.11.03.2003р. частині будинку, в якій розташовані квартири АДРЕСА_9 ; АДРЕСА_3 і АДРЕСА_10 і мають окремий вхід, тому вищевказаний коридор залишився в частині будинку АДРЕСА_3 . Інші квартири, а саме кв. АДРЕСА_11 ; кв. АДРЕСА_4 і нежитлові приміщення під індексом «І» в будинку АДРЕСА_3 мають окремі входи і не користуються коридором І/5.4 кв.м.
Згідно з технічним паспортом житлового будинку садибного типу №ТІ01-4036-2605-9969-5176, інвентаризаційна справа 4049, загальна площа будинку реєстраційний номер 01.2399631.4983417.20230807.53.0000.06 станом на 01.01.2021 рік становить 39,2 кв.м.
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №2328826 від 11.02.2026 року площа об`єкта нерухомого майна реєстарційний номер 919986146101 за адресою АДРЕСА_5 , згідно з дадними технічного паспорта становить 39,2 кв.м.
Відповідно до висновку щодо технічної можливості виділу частки об`єкта нерухомого майна №Ф2/2831 від 03.08.2023 року після вивчення представлених документів та матеріалів інвентаризаційної справи було встановлено, що квартира АДРЕСА_1 складається з 2х житлових кімнат площею 21.9 кв.м. та кухні і має окремий вхід. Вказано, що технічно можливо виділити квартиру АДРЕСА_1 в самостійний об`єкт нерухомого майна з присвоєнням окремого поштового номеру № 12Б. Виділ вищевказаної квартири в самостійний об`єкт нерухомого майна можливий без проведення будівельних робіт (реконструкції)
Згідно з довідкою обласного комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації та інвентаризаційної оцінки» від 15.04.2021 року №646, станом на 15.04.2021 року номер будинку АДРЕСА_2 відсутній.
Водночас за адресою: АДРЕСА_2  на знаходиться житловий будинок з адресою: АДРЕСА_2 , та житловий будинок (квартира АДРЕСА_1 ), який рішенням Франківського районного суду м. Львова виділений у окремий об`єкт нерухомого майна самостійний житловий будинок з можливістю присвоєння йому окремого поштового номера. Рішення не оскаржене та набуло законної сили.
Згідно пункту 52 Порядку, у разі виявлення дублювання номерів об`єктів нерухомого майна, один чи більше з яких не є об`єктами державною чи комунальної власності, зміна, коригування адреси здійснюється на підставі рішення суду.
Отже, враховуючи положення п. 52 Порядку присвоєння адрес об`єктам будівництва, об`єктам нерухомого майна, наразі, єдиним органом, уповноваженим на зміну адреси об`єкта нерухомого майна, у разі її дублювання, є суд.
За приписами п. 53 Порядку № 690 (в редакції, чинній на час звернення із заявою до суду) у разі виявлення дублювання номерів окремих частин об`єкта упорядкування нумерації окремих частин об`єкта може здійснюватися виключно за рішенням суду (крім випадку, визначеного абзацом другим пункту 52 цього Порядку).
Судом встановлено, що позивач, який є власником будівлі за адресою: квартира АДРЕСА_1 , полощею 39,2 кв.м. згідно з відповіддю з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №2328826 від 11.02.2026 року, не може реалізувати свої права власника повною мірою у зв`язку з наявністю іншого нерухомого майна за тими ж адресами, що відрізняються за площами, технічними характеристиками, оскільки наявне дублювання номерів об`єктів нерухомого майна, а зміна чи корегування існуючої адреси можлива лише на підставі рішення суду.
Позивач вважає, що порушене право підлягає захисту шляхом зміни адрес об`єктів нерухомого майна, що належить на праві власності позивачу, та просить суд змінити адресу нерухомості, що належить позивачу на праві власності.
Відповідно до ст.3 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», відносини у сфері містобудівної діяльності регулюються Конституцією України, Цивільним, Господарським і Земельним кодексами України, цим Законом, законами України «Про Генеральну схему планування території України», «Про основи містобудування», «Про архітектурну діяльність», «Про комплексну реконструкцію кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду», «Про землеустрій», іншими нормативно - правовими актами.
Відповідно до частин 1, 3 ст.26-3 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» адресою об`єкта нерухомого майна(далі адреса) є унікальна структурована сукупність реквізитів, що використовуються для ідентифікації об`єкта та визначення місця його розташування на місцевості. Адреса присвоюється об`єктам будівництва, будинкам, будівлям, спорудам, квартирам, гаражним боксам, машиномісцям, іншим житловим та нежитловим приміщенням, які є самостійними об`єктами нерухомого майна.
Згідно із п. 5 ч. 11 ст.26-3Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» однією з підстав зміни адреси об`єкта нерухомого майна є упорядкування нумерації об`єктів нерухомого майна у визначених цим Законом випадках та в інших випадках, встановлених Кабінетом Міністрів України в Порядку присвоєння адрес.
Порядок присвоєння адрес об`єктів нерухомого майна затверджується Кабінетом Міністрів України. Порядок не може передбачати обов`язок фізичних та юридичних осіб щодо отримання будь-яких дозволів, погоджень або інших документів дозвільного характеру, а також повноважень державних органів, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, підприємств, установ, організацій, утворених такими органами, видавати зазначені документи.
Адреса присвоюється об`єктам будівництва, будинкам, будівлям, спорудам, квартирам, гаражним боксам, машиномісцям, іншим житловим та нежитловим приміщенням, які є самостійними об`єктами нерухомого майна.
Адреса (крім реквізиту, визначеного пунктом 10 частини четвертої цієї статті) присвоюється, змінюється, коригується, анулюється:
виконавчим органом сільської, селищної, міської ради - у разі, якщо об`єкт знаходиться у межах території, на яку поширюються повноваження сільської, селищної, міської ради;
місцевою державною адміністрацією - у разі, якщо об`єкт знаходиться у межах території, на яку не поширюються повноваження сільської, селищної, міської ради, а також у разі неприйняття органом з присвоєння адреси рішення про присвоєння, зміну, коригування, анулювання адреси у строк, визначений цією статтею.
У містах з районним поділом за рішенням міських рад повноваження щодо присвоєння, зміни, коригування, анулювання адрес можуть делегуватися виконавчим органам районних в місті рад.
Виконавчий орган сільської, селищної, міської та районної у місті ради, місцева державна адміністрація або районна у місті Києві державна адміністрація (далі - орган з присвоєння адреси) протягом п`яти робочих днів з дня отримання повідомлення про необхідність присвоєння адреси об`єкту нового будівництва, визначеного частиною дев`ятою статті 36 тачастиною третьоюстатті 37 цього Закону:
1) приймає рішення про присвоєння адреси, що повинно містити відомості про ідентифікатор об`єкта будівництва;
2) оприлюднює рішення про присвоєння адреси на своєму офіційному веб-сайті (у разі наявності);
3) вносить інформацію про присвоєння адреси (у тому числі копію рішення про присвоєння адреси) до Реєстру будівельної діяльності.
Адреса вважається присвоєною з дня внесення до Реєстру будівельної діяльності інформації про її присвоєння.
Відомості про присвоєння адреси доводяться до відома замовника будівництва в порядку, визначеному статтею 26-1цього Закону, у день внесення інформації про присвоєння адреси об`єкту нерухомого майна до Реєстру будівельної діяльності.
У разі якщо після присвоєння адреси відбулося коригування проектної документації, що може вплинути на визначення адреси об`єкта нового будівництва (зміна місця розташування об`єкта, головного входу, зміна кількості об`єктів тощо), замовник у повідомленні про такі зміни зазначає про необхідність коригування (зміни, присвоєння, анулювання) адреси згідно з частиною шостою статті 36 та частиною сьомою статті 37 цього Закону.
Орган з присвоєння адреси протягом п`яти робочих днів з дня отримання повідомлення, визначеного частиною шостою статті 36 та частиною сьомою статті 37 цього Закону:
1) приймає рішення про коригування адреси, що повинно містити відомості про раніше присвоєну адресу та ідентифікатор об`єкта будівництва;
2) оприлюднює рішення про коригування адреси на своєму офіційному веб-сайті (у разі наявності);
3) вносить інформацію про коригування адреси (у тому числі копію рішення про коригування адреси) до Реєстру будівельної діяльності.
Адреса вважається зміненою, присвоєною, анульованою з дня внесення до Реєстру будівельної діяльності інформації про її коригування.
Рішення про коригування адреси доводиться до відома заявника в порядку, визначеному статтею 26-1цього Закону, у день внесення інформації про коригування адреси до Реєстру будівельної діяльності.
Програмні засоби Реєстру будівельної діяльності у день реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації або видачі сертифіката забезпечують автоматичне направлення відповідному органу з присвоєння адреси повідомлення про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта до відома. Прийняття додаткових розпорядчих документів щодо присвоєння адреси, крім визначених цією статтею, не вимагається.
Підставами для зміни адреси щодо закінченого будівництвом об`єкта є:
1) зміни в адміністративно-територіальному устрої (у тому числі зміна назви області, району, населеного пункту);
2) зміна назви вулиці, її об`єднання та поділ;
3) зміна назви гідрографічного, соціально-економічного, природно-заповідного або іншого подібного об`єкта;
4) об`єднання, поділ закінчених будівництвом об`єктів, виділення частки із закінченого будівництвом об`єкта (з урахуванням вимог пункту 2 частини третьої цієї статті);
5) упорядкування нумерації об`єктів нерухомого майна у визначених цим Законом випадках та в інших випадках, встановлених Кабінетом Міністрів України в Порядку присвоєння адрес.
Рішення про зміну назви адміністративно-територіальної одиниці, вулиці або назви гідрографічного, соціально-економічного, природно-заповідного або іншого подібного об`єкта є одночасно рішенням про зміну адреси.
Таким чином, п. 52 «Порядку присвоєння адрес об`єктам будівництва, об`єктам нерухомого майна», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 07.07.2021 №690 (в редакції, чинній на час звернення із заявою до суду) визначається порядок присвоєння адрес, відповідно до якого у відповідача відсутні правові підстави самостійно змінити нумерацію об`єктів нерухомого майна, що належить позивачу на праві власності, оскільки така зміна можлива лише за рішенням суду.
Відповідно до висновку щодо технічної можливості виділу частки об`єкта нерухомого майна №Ф2/2831 від 03.08.2023 року після вивчення представлених документів та матеріалів інвентаризаційної справи було встановлено, що квартира АДРЕСА_1 складається з 2х житлових кімнат площею 21.9 кв.м. та кухні і має окремий вхід. Технічно можливо виділити квартиру АДРЕСА_1 в самостійний об`єкт нерухомого майна з присвоєнням окремого поштового номеру № 12Б. Виділ вищевказаної квартири в самостійний об`єкт нерухомого майна можливий без проведення будівельних робіт (реконструкції)
Згідно з довідкою обласного комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації та інвентаризаційної оцінки» від 15.04.2021 року №646, станом на 15.04.2021 року номер будинку АДРЕСА_2 відсутній.
Згідно із ч 1. ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
За приписами ч.ч. 1,2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.
Згідно ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджанням своїм майном.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до висновку, що сформований у постанові Верховного Суду України від 15 листопада 2016 року у справі № 800/301/16, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження про порушення прав було обґрунтованим. Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Аналогічний висновок, сформований у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 802/2474/17-а.
Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 жовтня 2020 року у справі № 369/10789/14-ц (провадження № 14-703цс19), застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідками.
За змістом принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Таким чином, враховуючи викладене, оцінюючи докази у їх сукупності, беручи до уваги, що позивач, який є власником об`єкту нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 , яка виділена в окремий об`єкт нерухомого майна – самостійний житловий будинок, на підставі рішення Франківського районного суду м.Львова від 02.10.2020 року у справі №465/1596/20, яке набуло законної сили, площею 39,2 кв.м. відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №2328826 від 11.02.2026 року, не може повною мірою реалізувати свої права власника у зв`язку з наявністю іншого нерухомого майна за тими ж адресами, що відрізняються за площами, технічними характеристиками, оскільки вбачається існування дублювання номерів об`єктів нерухомого майна, а зміна чи корегування існуючої адреси можлива лише на підставі рішення суду, суд доходить висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, а тому підлягають до задоволення.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони гуртуються. Міра, до якої суд має виконати обв`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа "Серявін та інші проти України" № 4909/04 §58 ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Разом з тим, позивач просив не стягувати з відповідача на його користь судовий збір, а тому суд вважає за необхідне судові витрати залишити за позивачем.
Керуючись ст.ст.12,13,81,82,200, 206,263,264,265 ЦПК України, суд, -
ухвалив:
позов ОСОБА_1 до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради про присвоєння адреси об`єкту нерухомого майна, задовольнити.
Присвоїти об`єкту нерухомого майна: квартирі АДРЕСА_1 , яка виділена в окремий об`єкт нерухомого майна – самостійний житловий будинок, нову адресу "Будинок АДРЕСА_2 ".
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту до Львівського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_12 .
Відповідач: Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, ЄДРПОУ: 26526811, адреса: 79040, м.Львів, вул. Городоцька, 299.
Повне рішення складено 27.02.2026 року.

Суддя       Мигаль Г.П.