ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ 
АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2026 року	м. Одеса	Справа № 916/3630/23(916/882/25)	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Аленіна О.Ю.
суддів: Богатиря К.В., Філінюка І.Г.
при секретарі судового засідання: Герасименко Ю.С.

Представники учасників справи у судове засідання не з`явились 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою відповідальністю "ХЕРСОНСЬКА ОБЛАСНА ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ"
на рішення Господарського суду Одеської області від 10.12.2025 (повний текст складено та підписано 29.12.2025, суддя Райчева С.І.)
у справі №916/3630/23(916/882/25)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ХЕРСОНСЬКА ОБЛАСНА ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ"
до Фермерського (селянського) господарства "КУРІНЬ"
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: розпорядника майном Товариства з обмеженою відповідальністю "Херсонська обласна енергопостачальна компанія", Акціонерне товариство "ХЕРСОНОБЛЕНЕРГО"
про стягнення 399 937, 88 грн

ВСТАНОВИВ
Товариство з обмеженою відповідальністю "ХЕРСОНСЬКА ОБЛАСНА ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ" звернулось до Господарського суду Одеської області із позовом до Фермерського (селянського) господарства "КУРІНЬ" про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за Договором про постачання електричної енергії споживачу в частині оплати вартості спожитої електричної енергії.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 10.12.2025 по справі №916/3630/23(916/882/25) у задоволенні позову відмовлено.
В мотивах оскаржуваного рішення суд першої інстанції зазначив, що Акціонерне товариство "ХЕРСОНОБЛЕНЕРГО" в порушення вимог чинного законодавства не здійснювало перевірку достовірності даних ЗКО безпосередньо на місці їх установлення раз на шість місяців, не здійснювало визначення середньодобового обсягу споживання електричної енергії відповідачем та не надавало відповідних розрахунків Постачальнику електричної енергії, що призвело до викривлення інформації про стан споживання відповідачем електричної енергії за спірний період.
При цьому, як виснував місцевий господарський суд, доказів, за якими суд самостійно мав би змогу встановити спожитий відповідачем обсяг електроенергії за спірний період позивачем не надано. Відповідно, без можливості встановити обсяг спожитої відповідачем електроенергії за спірний період, суд позбавлений можливості самостійно здійснити розрахунок її вартості.
Не погодившись із вказаними рішеннями до Південно-західного апеляційного господарського суду звернувся позивач з апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області по справі № 916/3630/23(916/882/25) від 10 грудня 2025 року повністю і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонська обласна енергопостачальна компанія» задовольнити у повному обсязі, стягнути з Фермерського (селянського) господарства «Курінь» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонська обласна енергопостачальна компанія» заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі – 399 937,88 грн.
Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи та доданим доказам, що призвело до неправильного застосування норм матеріального права, виходячи з наступного:
- позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження обсягів споживання відповідачем електричної енергії;
- на виконання взятих на себе зобов`язань, позивач направив відповідачеві Акти приймання-передачі та рахунки на оплату, однак відповідачем не було їх підписано та сплачено;
- поза увагою місцевого господарського суду залишено те, що до повноважень Акціонерного товариства «Херсонобленерго» належить збір показів з лічильників щодо спожитої електроенергії, а також її наступна передача постачальнику електроенергії для здійснення розрахунків, у свою чергу відповідно до ПРРЕЕ Товариство з обмеженою відповідальністю "Херсонська обласна енергопостачальна компанія" формує платіжні документи, відповідно зазначає суму до сплати за спожиту електричну енергію споживачем, виключно на підставі таких даних і не має права визначати, скасовувати (або списувати), перераховувати обсяги спожитої електричної енергії за певні періоди, адже це компетенція оператора системи розподілу;
- доказів оскарження споживачем визначеного обсягу електричної енергії в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку електричної енергії, чи в судовому порядку матеріали справи не містять, як й того, що обсяги споживання електроенергії у спірний період були відмінними від тих, що встановлено матеріалами справи;
- відповідач не надав доказів наявності на розгляді АКО заявленої відповідачем суперечки щодо перегляду або виправлення будь-якого результату та значення даних комерційного обліку електричної енергії, проведення повторних обчислень і, за умови виявлення помилок, проведення заміни відповідних даних комерційного обліку електричної енергії;
- на переконання апелянта, саме внаслідок бездіяльності Фермерського (селянського) господарства "КУРІНЬ" і нехтуванням взятих на себе обов`язків щодо самостійної передачі показників лічильника, Акціонерним товариством «Херсонобленерго» передано Апелянту (Постачальнику) обсяг спожитої електричної енергії 71 259 кВт/ год для формування відповідного рахунка саме за квітень 2024 року, так як виявити в якому саме розрахунковому періоді (місяці) до відповідної передачі даних Споживачем та проведення контрольного огляду ОСР було спожито певний об`єм електроенергії є неможливим;
- не було встановлено і досліджено Господарським судом Одеської області обставини, щодо технічної можливості споживання Відповідачем всього обсягу електричної енергії у розмірі 71 259 кВт/год саме (лише) за квітень 2024 року;
- за умови відсутності ініційованої Відповідачем суперечки щодо даних комерційного обліку електричної енергії за період квітень 2024 року пріоритет для поточних розрахунків Позивача мають дані комерційного обліку, сформовані оператором системи – Акціонерним Товариством «Херсонобленерго», а отже, Відповідачем за період квітень 2024 року було спожито 71 259 кВт/год.;
- Господарський суд Одеської області порушив п. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, не врахував висновків Верховного Суду та самоусунувся від самостійного визначення суми заборгованості.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.01.2026 відкрито апеляційне провадження у цій справи та призначено справу до розгляду на 09.03.2026.
До суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому відповідач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. 
В обґрунтування своїх заперечень відповідач зазначає, що апеляційна скарга фактично спрямована на переоцінку встановлених судом першої інстанції фактів без надання нових належних і допустимих доказів. 
Відповідач вважає, що суд першої інстанції вірно встановив, що заявлений позивачем обсяг споживання електричної енергії не є фактичним споживанням відповідача саме за квітень 2024 року, а був визначений оператором системи розподілу як різниця між зафіксованими показниками лічильника у серпні 2022 року та травні 2024 року. Позивач не надав суду жодних первинних документів, які підтверджували б початкові та кінцеві показники засобів обліку саме за квітень 2024 року; добові або погодинні профілі навантаження; акти контрольного зняття показників; належний алгоритм розподілу накопиченого обсягу по конкретних розрахункових місяцях.
Таким чином, на думку апелянта, фактичний обсяг споживання електричної енергії у спірному розрахунковому періоді встановити неможливо, що обґрунтовано зазначено у рішенні суду.
Фермерське (селянське) господарство "КУРІНЬ" також вважає, що ОСР порушив вимоги Кодексу комерційного обліку, що призвело до викривлення даних комерційного обліку за період з серпня 2022 року по квітень 2024 року, що виключає можливість використання таких даних як належної доказової бази для стягнення заборгованості.
Вважає відповідач, що місцевим господарським судом також було вірно встановлено відсутність технічної можливості споживання відповідачем заявленого обсягу електричної енергії у спірний період.
Представники учасників справи своїм правом на участь у судовому засіданні, яке відбулось 09.03.2026 не скористались, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.
Відповідно до ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови. 
Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет їх юридичної оцінки господарським судом Одеської області та проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Як вбачається з наявних матеріалів справи, 14 червня 2018 року Товариством з обмеженою відповідальністю “Херсонська обласна енергопостачальна компанія” (далі - ТОВ “Херсонська обласна ЕК”) отримано ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу (постанова НКРЕКП № 429 від 14.06.2018 р.), яка видана державним Регулятором – Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг України (далі – НКРЕКП). 
Відповідно до Постанови НКРЕКП № 1268 від 26 жовтня 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю “Херсонська обласна енергопостачальна компанія” є постачальником універсальних послуг у Херсонській області. 
Товариство з обмеженою відповідальністю “Херсонська обласна енергопостачальна компанія” у відповідності із Законом України “Про ринок електричної енергії” та Правилами роздрібного ринку електричної енергії постачає електричну енергію споживачам та виконує функції постачальника універсальних послуг на території Херсонської області.
01.01.2024 між ТОВ "ХЕРСОНСЬКА ОБЛАСНА ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ" та Фермерським (селянським) господарством «Курінь» було укладено договір №37490987 про постачання електричної енергії споживачу шляхом особистого надання відповідної заяви-приєднання до умов Договору Постачальнику, часткової оплати рахунків Постачальника та фактичного споживання електричної енергії, з урахуванням положень комерційної пропозиції Постачальника «Вільний тариф «Фіксована ціна», яка в силу п. 3.2.10. розділу III ПРРЕЕ є невід`ємним додатком до Договору.
Пунктом 1.1. Договору про постачання електричної енергії споживачу визначено, що цей договір про постачання електричної енергії споживачу (далі - Договір) є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу (далі - Споживач) постачальником електричної енергії (далі - Постачальник) та укладається сторонами, з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, шляхом приєднання Споживача до умов цього Договору.
У відповідності до п. 2.1. Договору Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.
За умова п. 3.1. Договору початком постачання електричної енергії Споживачу є дата, зазначена в заяві-приєднанні, яка є додатком до цього Договору.
У п. 5.1. Договору сторони узгодили, що Споживач розраховується з Постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною Споживачем Комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до цього Договору.
Спосіб визначення ціни (тарифу) електричної енергії зазначається в комерційній пропозиції Постачальника. Для одного об`єкта споживання (площадки вимірювання) застосовується один спосіб визначення ціни електричної енергії (п.5.2. Договору).
Згідно з п. 5.4. Договору ціна електричної енергії має зазначатися Постачальником у рахунках про оплату електричної енергії за цим Договором, у тому числі у разі її зміни. У випадках застосування до Споживача диференційованих цін електричної енергії суми, вказані в рахунках, відображають середню ціну, обчислену на базі різних диференційованих цін.
Пунктами 5.5.-5.6. Договору визначено, що розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць. Розрахунки Споживача за цим Договором здійснюються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання (далі - спецрахунок). При цьому, Споживач не обмежується у праві здійснювати оплату за цим Договором через банківську платіжну систему, он-лайн переказ, поштовий переказ, внесення готівки через касу Постачальника та в інший не заборонений законодавством спосіб. Оплата вартості електричної енергії за цим Договором здійснюється Споживачем виключно шляхом перерахування коштів на спецрахунок Постачальника. Оплата вважається здійсненою після того, як на спецрахунок Постачальника надійшла вся сума коштів, що підлягає сплаті за куповану електричну енергію відповідно до умов цього Договору. Спецрахунок Постачальника зазначається у платіжних документах Постачальника, у тому числі у разі його зміни.
Оплата рахунка Постачальника за цим Договором має бути здійснена Споживачем у строк, визначений у рахунку, який не може бути меншим 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання його Споживачем, або протягом 5 (п`яти) робочих днів від дати, зазначеної у комерційній пропозиції, щодо оплати рахунку, оформленого Споживачем. Всі платіжні документи, що виставляються Постачальником Споживачу, мають містити чітку інформацію про суму платежу, порядок та строки оплати, що погоджені Сторонами цього Договору, а також інформацію щодо адреси, телефонів, офіційних веб-сайтів для отримання інформації про подання звернень, скарг та претензій щодо якості постачання електричної енергії та надання повідомлень про загрозу електробезпеки (п.5.7. Договору).
Відповідно до п.5.8. Договору якщо Споживач не здійснив оплату за цим Договором у строки, передбачені комерційною пропозицією, Постачальник має право здійснити заходи з припинення постачання електричної енергії Споживачу у порядку, визначеному ПРРЕЕ. У разі порушення Споживачем строків оплати за цим Договором, Постачальник має право вимагати сплату пені. Пеня нараховується за кожен день прострочення оплати. Споживач сплачує за вимогою Постачальника пеню у розмірі, що визначається цим Договором та зазначається в комерційній пропозиції, яка є додатком 2 до цього Договору.
Підпунктом 1 пункту 6.2. та підпунктом 7.1. пункту 7 Договору визначено, що споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього Договору, а постачальник має право отримувати від Споживача плату за поставлену електричну енергію.
Згідно з п. 8.4. Договору, якщо за ініціативою Споживача необхідно припинити постачання електричної енергії на об`єкт Споживача для проведення ремонтних робіт, реконструкції чи технічного переоснащення тощо, Споживач має звернутися до оператора системи.
За невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену цим Договором та чинним законодавством (п. 9.1. Договору).
Пунктом 13.1. Договору визначено, що цей Договір укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав Споживач, та набуває чинності моменту погодження (акцептування) Споживачем заяви-приєднання, яка є додатком 1 до цього Договору, та сплаченого рахунку (квитанції) Постачальника.
Розділом "термін (строк) дії Договору про постачання електричної енергії" Комерційної пропозиції, яка є додатком №2 до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №37490987 визначено, що даний Договір набирає чинності з дати підписання Споживачем заяви-приєднання до договору і діє по 31.12.2024 включно, а в частині розрахунків (в тому числі повної оплати заборгованості, включаючи штрафні санкції) договір діє до повного їх виконання. Договір вважається продовженим на кожний наступний рік, якщо за 20 (двадцять) днів до закінчення терміну дії Договору жодною із Сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов, але в ніякому разі не більше ніж на термін дії Договору споживача про надання послуг розподілу електричної енергії.
Згідно з Комерційною пропозицією: попередня оплата здійснюється шляхом перерахування 100% вартості договірних величин (обсягів) споживання електроенергії на розрахунковий період, визначених згідно умов додатку № 3 «Договірні величини споживання електрично енергії» до Договору, на підставі рахунку на попередню оплату наданого Постачальником або визначеної Споживачем самостійно не пізніше ніж за 5 робочих днів до початку розрахункового періоду. Сума попередньої оплати визначається шляхом множення відповідного договірного обсягу споживання електричної енергії на ціну, визначену згідно умов даної комерційної пропозиції, та підлягає оплаті незалежно від отримання рахунку Постачальника. Остаточний розрахунок: проводиться за фактично спожиту електричну енергію. У разі не зазначення Споживачем у платіжному документі періоду, за який проводиться оплата, Постачальник має право зарахувати сплачені кошти в погашення заборгованості з найдавнішим терміном виникнення.
У відповідності до Комерційної пропозиції, обсяги спожитої та розподіленої Споживачу електричної енергії визначаються Оператором системи.
Розділом "термін надання рахунку за електричну енергію та строк його оплати" Комерційної пропозиції визначено, що по закінченню розрахункового періоду, Постачальник здійснює остаточний розрахунок (перерахунок) за фактичним обсягом споживання електричної енергії та до 7-го числа місяця наступного за розрахунковим надає Споживачу рахунок-фактуру на оплату за фактично спожиту електричну енергію у розрахунковому періоді та акт прийому-передачі електричної енергії, який підлягає поверненню впродовж 5 (п`яти) днів. У разі не повернення та не оскарження акт приймання-передачі вважається погодженим.
Датою вручення рахунку та акту приймання-передачі електричної енергії є дата його направлення будь-яким з наступних способів: електронною поштою, через особистий електронний кабінет, отримання особисто та іншим способом узгодженим зі Споживачем.
За даними, наданими АТ “Херсонобленерго”, як оператором системи розподілу, відповідачем за період квітня 2024 було спожито наступні об`єми електричної енергії:
- квітень 2024 – 71 259 кВт/год.
Постачальником даної електричної енергії виступало ТОВ “Херсонська обласна ЕК”.
Крім того, зазначені обсяги електричної енергії підтверджуються наданими ОСР щомісячними Звітами щодо звітного корисного відпуску електричної енергії за точками комерційного обліку (площадками вимірювання) споживачів постачальника ТОВ «Херсонська обласна ЕК» в розрізі EIC-кодів по споживачам у вигляді реєстрів.
Також, в матеріалах справи наявна довідка про обсяги споживання електричної енергії наданої Постачальником за особовим рахунком Споживача та розрахунок заборгованості.
На підставі вказаних даних, позивачем було складено Акт прийому-передачі електричної енергії за період квітня 2024 та виставлено рахунок для здійснення розрахунків за фактично спожиту електричну енергію.
Позивачем здійснено направлення відповідачеві вказаних рахунку та акту прийому-передачі електричної енергії, шляхом направлення документів електронною поштою, що підтверджується скріншотом даних з програмної платформи - білінгу EnergyХОЕ.
Також, ТОВ «Херсонська обласна ЕК» додатково здійснено відправлення відповідачу вищезазначеного рахунку та акту за період квітня 2024, шляхом направлення оригіналів зазначених документів поштою у паперовій формі листом з описом вкладення, що підтверджується накладною АТ «Укрпошта» № 6503400065148 від 18.02.2025.
18.02.2025 позивачем, з метою досудового врегулювання даного спору, було відправлено відповідачеві претензію за вих. № 000385/2 від 17.02.2025, що підтверджується накладною АТ «Укрпошта» № 6503400065148, з вимогою терміново погасити наявну суму заборгованості.
Несплата відповідачем виставлених рахунків стала підставою для звернення позивача із даним позовом до суду. 
Приймаючи оскаржуване рішення місцевий господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.
Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду дослідивши наявні матеріали справи, доводи та вимог сторін дійшла наступних висновків.
Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.
Вказаний вище підхід є загальним і може застосовуватись при розгляді будь-яких категорій спорів, оскільки не доведеність порушення прав, за захистом яких було пред`явлено позов, у будь-якому випадку є підставою для відмови у його задоволенні.
Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду (частина перша статті 16 Цивільного кодексу України).
Наведена позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.
Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Водночас позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту, при цьому застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.
Чинне законодавство визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано із позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.
Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.
Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права.
Крім того, суди мають виходити із того, що обраний позивачем спосіб захисту цивільних прав має бути не тільки ефективним, а й відповідати правовій природі тих правовідносин, що виникли між сторонами, та має бути спрямований на захист порушеного права.
Враховуючи вищевикладене, виходячи із приписів статті 4 Господарського процесуального кодексу України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України, можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від наявності (доведеності) наступної сукупності умов: наявність у позивача певного суб`єктивного права або інтересу, порушення такого суб`єктивного права (інтересу) з боку відповідача та належність (адекватність встановленому порушенню) обраного способу судового захисту. Відсутність (недоведеність) будь-якого з означених елементів унеможливлює задоволення позовних вимог.
Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Відповідно до частин першої, другої статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно з ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У відповідності до положень статей 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з ч.1 ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 275 Господарського кодексу України передбачено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".
Відповідно до частини 1 ст.714 Цивільного кодексу України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
У статті 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" передбачено, що учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладається, зокрема, договір про постачання електричної енергії споживачу.
Згідно з ч. 1 ст. 56 Закону України "Про ринок електричної енергії", постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу.
Пунктом 1.1.1. Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312 (Далі – Правил, ПРРЕЕ) встановлено, що ці Правила регулюють взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, визначеними цими Правилами.
Учасниками роздрібного ринку є: електропостачальники, оператор системи передачі, оператори систем розподілу, у тому числі оператори малих систем розподілу, споживачі, основні споживачі, субспоживачі, виробники електричної енергії, які підпадають під визначення розподіленої генерації, та інші учасники ринку, які надають послуги, пов`язані з постачанням електричної енергії споживачу з метою використання ним електричної енергії на власні потреби.
Ці Правила є обов`язковими для виконання усіма учасниками роздрібного ринку.
Відповідно до п. 3.1.1. Правил постачання (продаж) електричної енергії споживачу здійснюється за договором про постачання електричної енергії споживачу обраним споживачем електропостачальником, який отримав відповідну ліцензію, за вільними цінами.
14 червня 2018 року Товариством з обмеженою відповідальністю “Херсонська обласна енергопостачальна компанія” (далі - ТОВ “Херсонська обласна ЕК”) отримано ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу (постанова НКРЕКП № 429 від 14.06.2018 р.), яка видана державним Регулятором – Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг України (далі – НКРЕКП). 
Відповідно до Постанови НКРЕКП № 1268 від 26 жовтня 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю “Херсонська обласна енергопостачальна компанія” є постачальником універсальних послуг у Херсонській області. 
Товариство з обмеженою відповідальністю “Херсонська обласна енергопостачальна компанія” у відповідності із Законом України "Про ринок електричної енергії" та Правилами роздрібного ринку електричної енергії постачає електричну енергію споживачам та виконує функції постачальника універсальних послуг на території Херсонської області.
Відповідно до п. 1.2.8. Правил постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який є публічним договором приєднання та зміст якого визначається постачальником універсальних послуг на основі Типового договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (додаток 6 до цих Правил), та укладається в установленому цими Правилами порядку.
У відповідності до п. 1.1 Додатку 6 "Типовий договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг" до Правил, договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії виключно побутовим та малим непобутовим споживачам постачальником універсальних послуг та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання споживача до цього Договору, згідно із заявою-приєднанням, яка є додатком 1 до цього Договору.
Пунктом 13 Розділу XVII “ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ” Закону України “Про ринок електричної енергії” встановлено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.
Аналогічні положення закріплені п. 7 Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №312 “Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії”.
Частиною 1 ст. 633 Цивільного кодексу України встановлено, що Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо. 
Згідно з ч. 1. ст. 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Як вбачається з матеріалів справи, 01.01.2024 між сторонам було укладено договір № 37490987 про постачання електричної енергії споживачу (далі - Договір) шляхом особистого надання відповідної заяви-приєднання до умов Договору Постачальнику, часткової оплати рахунків Постачальника та фактичного споживання електричної енергії, з урахуванням положень комерційної пропозиції Постачальника «Вільний тариф «Фіксована ціна», яка в силу п. 3.2.10. розділу III ПРРЕЕ є невід`ємним додатком до Договору. Датою початку постачання електропостачання визначено 01.01.2024.
Таким чином, між позивачем та відповідачем склались правовідносини з постачання та споживання електричної енергії.
При цьому, судова колегія зауважує, що наявні матеріали справи не містять, а сторонами не надано жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про припинення (розірвання) вказаного вище Договору.
Відповідно, умови такого договору повинні виконуватись сторонами. 
Підпунктом 1 пункту 6.1. та підпунктом 7.1. пункту 7 Договору визначено, що споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього Договору, а постачальник має право отримувати від Споживача плату за поставлену електричну енергію.
У п. 5.1. Договору сторони узгодили, що Споживач розраховується з Постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною Споживачем Комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до цього Договору.
Спосіб визначення ціни (тарифу) електричної енергії зазначається в комерційній пропозиції Постачальника. Для одного об`єкта споживання (площадки вимірювання) застосовується один спосіб визначення ціни електричної енергії (п.5.2. Договору).
Згідно з Комерційною пропозицією: попередня оплата здійснюється шляхом перерахування 100% вартості договірних величин (обсягів) споживання електроенергії на розрахунковий період, визначених згідно умов додатку № 3 «Договірні величини споживання електрично енергії» до Договору, на підставі рахунку на попередню оплату наданого Постачальником або визначеної Споживачем самостійно не пізніше ніж за 5 робочих днів до початку розрахункового періоду. Сума попередньої оплати визначається шляхом множення відповідного договірного обсягу споживання електричної енергії на ціну, визначену згідно умов даної комерційної пропозиції, та підлягає оплаті незалежно від отримання рахунку Постачальника. Остаточний розрахунок: проводиться за фактично спожиту електричну енергію. У разі не зазначення Споживачем у платіжному документі періоду, за який проводиться оплата, Постачальник має право зарахувати сплачені кошти в погашення заборгованості з найдавнішим терміном виникнення.
У відповідності до Комерційної пропозиції, обсяги спожитої та розподіленої Споживачу електричної енергії визначаються Оператором системи.
Відповідно до п. 4.3. Правил роздрібного ринку електричної енергії дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. На підставі отриманих даних відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) сторони складають акти прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг. 
Пунктом 4.12 Правил роздрібного ринку електричної енергії визначено, що розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії.
Згідно з п. 4.13 Правил роздрібного ринку електричної енергії для здійснення розрахунків за фактично спожиту електричну енергію електропостачальник має сформувати та виставити споживачу платіжний документ у паперовій або електронній формі (у випадку згоди споживача на отримання електронного платіжного документа), на підставі даних комерційного обліку, отриманих у порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку.
Відповідно до частини 1 та 2 статті 45 Закону України "Про ринок електричної енергії", розподіл електричної енергії здійснюється оператором системи розподілу. Діяльність з розподілу електричної енергії підлягає ліцензуванню відповідно до законодавства. Оператор системи розподілу надає послуги з розподілу електричної енергії на недискримінаційних засадах відповідно до цього Закону, кодексу систем розподілу та інших нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії.
Пункт 8 ч.1 ст. 46 Закону України "Про ринок електричної енергії" визначає, що оператор системи розподілу забезпечує комерційний облік відповідно до цього Закону, правил ринку та кодексу комерційного обліку, інших нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії.
Отже, саме оператор системи розподілу є відповідальною стороною за формування комерційних даних, що використовуються для розрахунків на ринку електричної енергії.
Тобто, метою організації комерційного обліку електричної енергії на ринку електричної енергії є надання учасникам ринку повної та достовірної інформації про обсяги виробленої, відпущеної, переданої, розподіленої, імпортованої та експортованої, а також спожитої електричної енергії у певний проміжок часу з метою її подальшого використання для здійснення розрахунків між учасниками ринку.
Подібний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23.05.2024 р. у справі № 911/4610/15(911/1417/23) та у постанові Верховного Суду від 21.05.2024 р. у справі № 911/4610/15(910/549/23) відповідно.
АТ «Херсонобленерго», у якості оператора системи розподілу, згідно укладеного договору з Постачальником про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, щомісяця, надає Позивачу реєстри за ЕІС-кодами споживачів та їх точками вимірювання. 
Таким чином, у позивача з огляду на приписи чинного законодавства відсутні повноваження визначати обсяги споживання електричної енергії, коригувати їх, скасовувати (списувати) їх тощо.
Згідно з наданими Оператором системи розподілу (АТ “Херсонобленерго”) відомостями, за квітень 2024 Фермерським (селянським) господарством "КУРІНЬ" було спожито електричну енергію у наступних обсягах:
- Квітень 2024 – 71 259 кВт/год.
Зазначені обсяги електричної енергії підтверджуються наданими ОСР щомісячними Звітами щодо звітного корисного відпуску електричної енергії за точками комерційного обліку (площадками вимірювання) споживачів постачальника ТОВ "Херсонська обласна ЕК" в розрізі EIC-кодів по споживачам у вигляді реєстрів.
Колегія суддів також зазначає, що такі обсяги споживання збігаються з тими, що вказані АТ “Херсонобленерго” у листі № 20-002279-10 від 20.02.2025 на адвокатський запит представника позивача щодо обсягів споживання Фермерським (селянським) господарством "КУРІНЬ" у спірний період.
На підставі вказаних даних, позивачем було складено Акт прийому-передачі електричної енергії № 4 від 30.04.2024 та виставлено рахунок № 37490987 від 30.04.2024 для здійснення розрахунків за спожиту електричну енергію у квітні 2024, згідно з якими обсяг споживання електричної енергії у вказаному розрахунковому періоду складає 71 259 кВт/год, вартість спожитої електричної енергії – 413 780, 78 грн.
Окремо постачальник зазначив, що ним було враховано оплату здійснену відповідачем у сумі 13 842,90 грн за активну електроенергію згідно з рахунком № 37490987 за квітень 2024 року.
Решта заборгованості за розрахунковий період квітень 2024 в розмірі – 399 937,88 грн сплачена відповідачем не була.
Колегія суддів вважає необґрунтованим посилання суду першої інстанції на те, що позивачем було невірно визначено обсяги споживання відповідачем електричної енергії, оскільки такі обсяги визначаються не постачальником (позивачем), а оператором системи розподілу (Акціонерним товариством “Херсонобленерго”) та передаються Постачальнику на умовах укладеного між сторонами Договору про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії щомісяця у вигляді реєстрів за ЕІС-кодами споживачів та їх точками вимірювання.
В свою чергу, у позивача з огляду на приписи чинного законодавства відсутні повноваження визначати обсяги споживання електричної енергії, коригувати їх, скасовувати (списувати) їх тощо.
Відповідно, визначальним для формування Постачальником рахунків на оплату вартості спожитої Споживачем електричної енергії у розрахунковому періоді є дані, отримані від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії.
В свою чергу, відповідачем не було надано будь-яких доказів, що підтверджують невідповідність вказаних у Актах та рахунках відомостей даним фактичного споживання за адресами споживання відповідача.
Згідно з абзацами 3-6 п. 2.3.5 ПРРЕЕ споживач подає заяву оператору системи/ постачальнику послуг комерційного обліку, а у разі виникнення сумніву у правильності суми у пред`явленому до оплати документі щодо оплати за постачання або розподіл (передачу) електричної енергії - учаснику роздрібного ринку, який надав розрахунковий документ.
Учасник ринку протягом 5 робочих днів від дня одержання заяви перевіряє документ (рахунок) щодо оплати електричної енергії, послуг з розподілу (передачі), комерційного обліку електричної енергії, компенсації перетікань реактивної електричної енергії тощо, у разі необхідності звертається в установленому Кодексом комерційного обліку порядку щодо перевірки даних комерційного обліку. На підставі отриманих за результатами перевірки даних комерційного обліку електропостачальник, оператор системи та постачальник послуг комерційного обліку за необхідності проводять відповідні коригування. За результатами перевірки учасник роздрібного ринку повідомляє споживача.
Так, судова колегія зауважує, що наявні матеріли справи не містять, а сторонами не надано доказів на підтвердження оскарження споживачем визначеного обсягу електричної енергії в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку електричної енергії. Відсутні також й докази на підтвердження того, що відповідач звертався до ОСР щодо перевірки даних комерційного обліку, що свідчить про відсутність з боку відповідача заперечень щодо правильності показів засобів вимірювальної техніки та/або обсягів споживання електричної енергії, на підставі яких здійснювались нарахування позивачем у пред`явленому до оплати документі.
Також матеріали справи не містять доказів щодо обсягів споживання електроенергії у спірний період в іншій кількості, ніж встановлено матеріалами справи.
За вимогами пункту 9.14.1. та пункту 9.14.3. Розділу IX Кодексу комерційного обліку електричної енергії АКО має передавати АР та учасникам ринку сертифіковані дані комерційного обліку в обсязі, необхідному та достатньому для проведення ними розрахунків та виставлення рахунків своїм контрагентам. 
Учасники ринку та АР використовують для розрахунків та інших комерційних цілей виключно сертифіковані дані щодо обсягів виробленої, відпущеної, переданої, розподіленої, відібраної, спожитої, імпортованої та експортованої електричної енергії, що отримані від АКО та зберігаються у нього для кожної ТКО. 
Відповідно до п. 8.6.1. глави 8.6 розділу VIII ККО зчитування показів з лічильників, встановлених у споживачів, може здійснюватися споживачем, а також оператором системи або ППКО (у ролі ОЗД) відповідно до цього Кодексу та умов договору. 
Згідно з п. 8.6.8. глави 8.6 розділу VIII ККО непобутові та колективні побутові споживачі зобов`язані протягом трьох календарних днів після закінчення розрахункового місяця надати оператору системи звіт про покази лічильників за розрахунковий місяць. Наведені у звіті останні фактичні покази лічильників вважаються показами на початок першої доби календарного місяця. 
Однак, у відповідності до п. 8.6.9. ККО у разі ненадання споживачем (крім індивідуальних побутових споживачів) звіту про покази лічильників за розрахунковий місяць протягом трьох календарних днів після закінчення розрахункового місяця та за відсутності переданої (зчитаної) з них інформації засобами дистанційного зчитування та передачі даних, а також за відсутності контрольного огляду ЗКО протягом розрахункового місяця обсяг спожитої (розподіленої) електричної енергії за розрахунковий місяць визначається розрахунковим шляхом за значенням середньодобового обсягу споживання. 
Аналогічні за своїм змістом положення викладені безпосередньо у типовому договорі споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, що затверджений НКРЕКП та міститься у додатку 3 до ПРРЕЕ. 
Згідно з абз. 2 п. 3.5. типового договору за наявності розбіжностей у частині визначення обсягу розподіленої та спожитої електричної енергії вони підлягають урегулюванню відповідно до Кодексу комерційного обліку або в судовому порядку. До вирішення цього питання величина обсягу розподіленої та спожитої електричної енергії встановлюється відповідно до даних Оператора системи розподілу.
Відповідно до п. 8.6.11 розділу VIII ККО у разі сумніву споживача у правильності розрахунку величини середньодобового обсягу споживання електричної енергії він може звернутися до оператора системи або відповідного ППКО для здійснення контрольного зчитування та звірки показів або надання детальних пояснень щодо здійсненого розрахунку та/або ініціювати розгляд та вирішення суперечки згідно з цим Кодексом.
З урахуванням наведеного, саме на Фермерське (селянське) господарство "КУРІНЬ", у разі наявності сумнівів у розрахунках спожитої електричної енергії, покладено обов`язок вчинення дій щодо звернення до Оператора системи розподілу з приводу здійснення корегування розрахунку, надання роз`яснень з приводу здійсненого нарахування, тощо. Однак, наявні матеріли справи не містять, а відповідач не надав жодних доказів на підтвердження звернення до оператора системи/постачальника послуг комерційного обліку з приводу виниклих сумнівів у правильності показів засобів вимірювальної техніки та/або обсягів споживання електричної енергії.
Відтак, як на момент звернення позивача із даним позовом до суду, так й станом на час прийняття оскаржуваного рішення, відповідачем не було висловлено жодних сумнівів або незгоди з виставленим рахунками, зокрема, в частині визначення обсягів та вартості спожитої електроенергії у спірному періоді.
Навпаки, як свідчать наявні матеріли справи, після подання даної позовної заяви та відкриття провадження у справі відповідачем було здійснено ряд платежів на загальну суму 9 676,31 грн, що підтверджується випискою щодо проведених оплат споживача за особовим рахунком № 37490987 за період 2024 р. – 2025 р. та довідкою по абоненту за особовим рахунком № 37490987 з січня 2024 по травень 2025.
Верховний Суд у постанові від 11.05.2023 у справі № 910/17047/20 зазначив про те, що рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки мають бути вичерпними, відповідати дійсності і підтверджуватися належними і допустимими доказами.
Відповідно до частин 3, 4 ст.13 ГПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.14 ГПК).
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.1 ст.74 ГПК).
У даному випадку, колегія суддів вважає, що висновки місцевого господарського суду щодо недостовірності переданих АТ „ХЕРСОНОБЛЕНЕРГО” обсягів споживання відповідачем електричної енергії, неможливості споживання електричної енергії в заявлених позивачем обсягах тощо, ґрунтуються на власних припущеннях суду та не відповідають встановленим обставинам справи.
Зокрема, наявні матеріали справи не містять, а сторонами не надано доказів на підтвердження споживання відповідачем електричної енергії в обсягах відмінних від тих, що передані позивачеві Оператором системи розподілу.
А тому, за відсутності інших даних щодо обсягів споживання відповідачем електричної енергії, посилання суду на неможливість самостійного здійснення розрахунку заборгованості не є та не може бути обґрунтованою підставою для відмови у задоволенні заявлених позовних вимог. 
Пункт 3 ч.1 ст. 57 Закону України "Про ринок електричної енергії" визначає, що електропостачальник має право на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію та послуги з постачання електричної енергії відповідно до укладених договорів.
Пунктом 1 ч.3 ст.58 Закону України "Про ринок електричної енергії" встановлено, що споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.
Згідно з ч.1 ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобов`язань містяться і у ч. 1, 7 ст.193 ГК України.
Відповідно до вимог ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК).
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК).
Як було встановлено вище, доказів погашення заборгованості перед Товариством з обмеженою відповідальністю “Херсонська обласна енергопостачальна компанія” за фактично поставлену електричну енергію у квітні 2024 за Договором про постачання електричної енергії споживачу відповідач не надав. 
З огляду на викладене вище, колегія суддів вважає, що заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за спожиту електричну енергію у розмірі 399 937,88 грн за квітень 2024 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.
Згідно з статтею 17 Закону України “Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини” суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод. 
По справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.
Тому інші доводи учасників справи, що викладені у заявах по суті справи, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених апеляційним судом, не впливають на вирішення спору по суті та остаточний висновок.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржуване рішення скасуванню із прийняттям нового рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 271, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

1. Апеляційну скаргу задовольнити.
2. Рішення Господарського суду Одеської області від 10.12.2025 по справі №916/3630/23(916/882/25) скасувати.
3. Позов задовольнити.
4. Стягнути з Фермерського (селянського) господарства "КУРІНЬ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ХЕРСОНСЬКА ОБЛАСНА ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ" заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 399 937,88 грн.
5. Стягнути з Фермерського (селянського) господарства "КУРІНЬ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ХЕРСОНСЬКА ОБЛАСНА ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ" 4 919,98 грн судового збору за подання позовної заяви.
6. Стягнути з Фермерського (селянського) господарства "КУРІНЬ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ХЕРСОНСЬКА ОБЛАСНА ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ" 7 198,88 грн судового збору за подання апеляційної скарги.
7. Доручити Господарському суду Одеської області видати відповідні накази із зазначенням необхідних реквізитів.
Постанова, згідно ст. 284 ГПК України, набуває законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках передбачених Господарським процесуальним кодексом України.
Повний текст постанови складено та підписано 16.03.2026.

Головуючий суддя Аленін О.Ю.

Суддя Богатир К.В.

Суддя Філінюк І.Г.