Унікальний номер справи 759/7571/25
Номер апеляційного провадження 22-ц/824/4469/2026
Головуючий у суді першої інстанції Ю. В. Кравченко
Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції Л. Д. Поливач

Постанова
Іменем України
19 березня 2026 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Поливач Л. Д. (суддя - доповідач), 
суддів Стрижеуса А. М., Шкоріної О. І. 

секретар судового засідання Комар Л. А.

сторони

позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого до суду  звернулася Всеукраїнська професійна спілка «Спілка  залізничників України»
відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «ДОМОБУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ФУНДАМЕНТ»

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОМОБУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ФУНДАМЕНТ», подану представником Проценком Романом Валерійовичем, на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 26 вересня 2025 року в частині його оскарження, ухвалене у складі судді Кравченка Ю. В., в примішенні Святошинського районного суду м. Києва,

у с т а н о в и в :

У квітні 2025 року  Всеукраїнська професійна спілка «Спілка залізничників України» в інтересах ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ТОВ «ДОМОБУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ФУНДАМЕНТ» про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
В обгрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 працював у Товаристві на посаді електрозварника ручного зварювання (5 розряд) з 20 грудня 2021 року, 06 січня 2025 року звільнився з роботи за власним бажанням.
Проте, всупереч приписам Кодексу законів про працю України виплат, належних ОСОБА_1 при звільненні, Товариство не здійснило.
У зв`язку із зазначеним позивач просив стягнути з Товариства на користь ОСОБА_1 невиплачену заробітну плату в сумі 59 267,87 гривень, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 06 січня 2025 року до дня фактичного розрахунку, але не більше ніж за шість місяців.
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 26 вересня 2025 року позов Всеукраїнської професійної спілки «Спілка залізничників України» в інтересах    ОСОБА_1 до ТОВ«ДОМОБУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ФУНДАМЕНТ» про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, задоволеноповністю.
Стягнуто з ТОВ «ДОМОБУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ФУНДАМЕНТ» на користь  ОСОБА_1 невиплачену заробітну плату в сумі 59 267,87 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 111 396,74 грн. Допущено негайне виконання рішення суду в частині присудження ОСОБА_1 виплати заробітної плати за один місяць. Стягнуто з ТОВ «ДОМОБУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ФУНДАМЕНТ» на користь  ОСОБА_1 судовий збір у сумі 968,96 грн. та на користь держави судовий збір у сумі 1 211,20 грн.
Не погоджуючись із рішенням суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 111 396,74 грн ТОВ «ДОМОБУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ФУНДАМЕНТ» через свого представника Проценка Р. В. подало апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, просить рішення суду в цій частині скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні цих позовних вимог у повному обсязі. Стягнути з позивача на користь відповідача судовий збір. В іншій частині рішення Святошинського районного суду м. Києва від 26 вересня 2025 року відповідач просить залишити без змін.
В обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що задовольняючи позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні суд першої інстанції при здійсненні розрахунку застосував загальну кількість календарних днів у шістьох місяцях, що суперечить вимогам закону.
Апелянт вказав на наявний у Товариства перед позивачем обов`язок щодо виплати працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більше як за шість місяців. При цьому обчислення середнього заробітку в разі його стягнення відповідно до вимог ст. 117 КпП України необхідно обраховувати використовуючи Порядок обчислення середньої заробітної плати, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100.
Таким чином згідно наданого відповідачем розрахунку середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні складає 77 732,89 грн (612,07*127 робочих днів).
У судове засідання апеляційного суду учасники справи (їх представники) не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. 
Так, судова повістка про час та дату розгляду справи 25.02.2026 доставлена до електронних кабінетів ТОВ «ДОМОБУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ФУНДАМЕНТ» та його представника Проценка Р. В. 29.01.2026, що підтверджується звітами про доставку вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду. 
Судова повістка про час та дату розгляду справи 25.02.2026 вручена уповноваженій особі Всеукраїнської професійної спілки «Спілка залізничників України» 04.02.2026, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення пошового відправлення.
Поштові відправлення, адресовані ОСОБА_1 на адресу: АДРЕСА_1 повернуті на адресу Київського апеляційного суду без вручення адресату із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду.
Будь - яких заяв чи клопотань станом на день розгляду справи до апеляційного суду від учасників справи не надходило. 
Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК неявка сторін, або інших учасників справи належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Суд вважав за можливе розглянути дану справу за відсутності учасників справи (їх представників) та скласти повну постанову у визначений законом строк. Вступна та резолютивна частини постанови не виготовлялись та не проголошувались судом 25.02.2026 через неявку учасників справи (їх представників) в судове засідання.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційного оскарження, суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.
Проте таким вимогам рішення Святошинського районного суду м. Києва від 26 вересня 2025 року в частині стягнення з ТОВ «ДОМОБУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ФУНДАМЕНТ» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні повністю не відповідає.
Так, перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007).
Нормами цивільно-процесуального закону визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доводів сторін по справі та доказів, з яких суд виходив при вирішенні спору.
Згідно положень ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі.
За приписами ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Звертаючись до суду із вказаним позовом ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 06 січня 2025 року до дня фактичного розрахунку, але не більше ніж за шість місяців.
Задовольнячи позовні вимоги в цій частині суд першої інстанції дійшов висновку про те, що розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 111 396,74 грн. (612,07 *182 календарних дні).
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі встановив фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для вирішення питання щодо розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, що є підставою для зміни рішення суду першої інстанції в цій частині виходячи з наступного.
Так, відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Згідно із частиною першою статті 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.
Статтею 116 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.
У разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті (стаття 117 КЗпП України).
Отже, закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена ст. 117 КЗпП України відповідальність.
Визначальним і достатнім для вирішення питання щодо застосування до роботодавця відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, є встановлення судом вини роботодавця в непроведенні повного розрахунку з працівником у день звільнення. Відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини за невиплату належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України. Отже, саме роботодавець має надати докази щодо відсутності вини в порушенні строків виплати працівнику сум при звільненні (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2024 року у справі № 757/2043/24-ц
Отже, стягнення з роботодавця (власника або уповноваженого ним органу підприємства, установи, організації) середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу) за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховується у розмірі середнього заробітку і спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними у передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 рок у справі № 755/12623/19, провадження № 14-47цс21).
Судом встановлено, що відповідно до наказу (розпорядження) ТОВ «ДОМОБУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ФУНДАМЕНТ» про прийняття на роботу № 515/к від 16.12.2021, ОСОБА_1 був прийнятий на посаду електрозварника ручного зварювання (5 розряд) Товариства з 20.12.2021; тривалість робочого тижня 40 годин 00 хвилин.
Згідно наказу ТОВ «ДОМОБУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ФУНДАМЕНТ» № 140-к від 21.03.2022, дію трудового договору з ОСОБА_1 призупинено з 24.03.2022 до відновлення можливості виконувати роботу, але не пізніше дня припинення або скасування воєнного стану.
Згідно з протоколом Президії Центрального комітету професійної спілки № 16 від 09.12.2024 ОСОБА_1 було взято на профспілковий облік та включений до складу професійної спілки.
Наказом (розпорядженням) ТОВ «ДОМОБУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ФУНДАМЕНТ» про припинення трудового договору (контракту) № 2/к-тр від 06.01.2025 ОСОБА_1 , 06 січня 2025 року звільнено з посади електрозварника ручного зварювання (5 розряд) Товариства за власним бажанням (ст. 38 КЗпП України).
Згідно з довідкою № 04/04-2025, виданою Товариством 04.04.2025, заборгованість відповідача по заробітній платі перед позивачем станом на 04.04.2025 становить 59 267,87 гривень, з яких 2 104,08 - компенсація за невикористану відпустку.
Відповідно до відомостей табеля обліку використання робочого часу за січень-лютий 2022 року ОСОБА_1 відпрацював 36 днів: у січні 2022 року - 19 днів, у лютому 2022 року - 17 днів.
Згідно оборотів рахунку НОМЕР_1 за 20.12.2021-04.04.2025 ОСОБА_1 в січні 2025 року нарахована заробітна плата в сумі 12 435,32 гривень, в лютому 2025 року - 9 599,10 гривень.
Оскільки ТОВ «ДОМОБУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ФУНДАМЕНТ» не виконало своєчасно та у належний спосіб обов`язки, передбачені у статтях 47, 116 КЗпП України, не провело повний розрахунок із працівникомв день його звільнення, тому у   ОСОБА_3 виникло право на отримання від роботодавця середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за шість місяців (з 06 січня 2025 року до 06 липня 2025 року).
Суд першої інстанції, встановивши, що відповідач, як роботодавець, своєчасно не здійснив із працівником розрахунку при звільненні, не виплатив заробітну плату та компенсацію за невикористану відпустку, дійшов обґрунтованого висновку про необхідність стягнення із відповідача на користь позивача відповідно до статті 117 КЗпП України середнього заробітку за час затримки розрахунку, проте суд помилився з розрахунком середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, з огляду на таке.
Так, визначаючи розмір відшкодування, виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, необхідно враховувати: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.
При обчисленні середнього заробітку в разі його стягнення відповідно до статті 117 КЗпП України слід керуватися Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (далі - Постанова № 100).
Зокрема, за змістом абзаців 4, 5 пункту 2 Постанови № 100 середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.
Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 3 Постанови № 100 при обчисленні середньої заробітної плати враховуються всі суми нарахованої заробітної плати згідно із законодавством та умовами трудового договору, крім визначених у пункті 4 цього Порядку. Суми нарахованої заробітної плати, крім премій (в тому числі за місяць) та інших заохочувальних виплат за підсумками роботи за певний період, враховуються у тому місяці, за який вони нараховані, та у розмірах, в яких вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт.
Нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати (пункт 5 Постанови № 100).
Згідно з абзацом 1 пункту 8 Постанови № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
За таких обставин, розмір середньоденного заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 06.01.2025 по 06.07.2025 (за шість місяців) слід розраховувати з урахуванням 127 робочих днів, а саме: за січень 2025 року - 16 робочих днів, за лютий 2025 року - 20 робочих днів, за березень 2005 року - 21 робочий день, за квітень 2025 року - 22 робочих дні, за травень 2025 року - 21 робочий день, за червень 2025 року - 21 робочий день, за липень 2025 року - 6 робочих днів.
Згідно з даними оборотів рахунку 661 за 20.12.2021-04.04.2025 розмір заробітної плати, нарахованої ОСОБА_1 в січні-лютому 2022 року становить 22 034,42 гривень (12 435,32 гривень + 9 599,10 гривень). 
Згідно з табелем обліку використання робочого часу за січень-лютий 2022 року ОСОБА_1 відпрацював 36 днів. 
Таким чином, середньоденна заробітна плата позивача за два останні місяці роботи року становить 612,07 гривень (22 034,42 /36).
З урахуванням зазначених вимог закону та наведених розрахунків колегія суддів дійшла висновку, що розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, що підлягає стягненню з роботодавця на користь працівника, становить 77 732,89 гривень (612,07 *127 календарних дні).
При цьому колегія суддів зауважує, що суд першої інстанції визначаючи розмір середного заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за весь час затримки по день фактичного розрахунку (з урахуванням обмеження у шість місяців) помилкового обраховував такий розмір з урахуванням календарних, а не робочих днів за вказаний період (06.01.2025 - 06.07.2025).
Встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для вирішення питання щодо стягнення середного заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, колегія суддів важжає, що суд першої інстанції дійшов помикового висновку застосувавши при здійсненні розрахунку загальну кількість календарних днів у шести місяцях, замість кількості робочих днів у визначеному періоді.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Таким чином апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, а рішення Святошинського районного суду м. Києва від 26 вересня 2025 року в частині стягнення з ТОВ «ДОМОБУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ФУНДАМЕНТ» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні слід змінити, зменшити розмір стягнутої з відповідача суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 111 396,74 гривень до 77 732 гривні 89 копійок.
Щодо розподілу судових витрат. 
Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до ч. 1 цієї статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки судом апеляційної інстанції зменшено суму стягнутого середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тому зменшенню підлягає сума стягнутого судом першої інстанції судового збору за подання позову до суду з 968,96 грн до 676,14 грн, що є пропорційним задоволеним позовним вимогам про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
Оскільки за результатами апеляційного перегляду справи апеляційну скаргу задоволено частково, рішеннясуду змінено, зменшено розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, який підлягає стягненню з відподвіача на користь позивача, таким чином, судовий зібр, сплачений відповідачем за подання апеляційної скарги підлягає стягненню з позивача на користь Товариства пропорційно розміру задоволених вимог у розмірі 351,38 грн.
В іншій частині рішення Святошинського районного суду м. Києва від 26 вересня 2025 року сторонами не оскаржувалося, а тому його законність та обгрунтованість в неоскаржуваній частині судом апеляційної інстанції не перевірялась.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 386, 389 ЦПК України, суд 

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОМОБУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ФУНДАМЕНТ», подану представником Проценком Романом Валерійовичем, задовольнити частково.
Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 26 вересня 2025 року в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОМОБУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ФУНДАМЕНТ» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та судового збору змінити, зменшити розмір стягнутої суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 111 396,74 гривень до 77 732 (сімдесят сім тисяч сімсот тридцять дві) гривні 89 копійок, та суму судового збору з 968,96 гривень до 676 (шістсот сімдесят шість) гривень 14 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОМОБУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ФУНДАМЕНТ» (місцезнаходження: місто Київ, проспект Відрадний, будинок 103, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстріпідприємств і організацій України 40048603) судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 351 (триста п`ятдесят одна) гривня 38 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

Л. Д. Поливач

А. М. Стрижеус

О. І. Шкоріна