Справа № 420/43332/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 березня 2026 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Василяки Д.К., розглянувши в письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, код ЄДРПОУ 20987385) про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в якому позивач просить суд:
визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо обчислення пенсії за віком ОСОБА_1 10 лютого 2025 року без застосування середньої заробітної плати (доходу) Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2022, 2023, 2024 роки;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити з 10 лютого 2025 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2022, 2023, 2024 роки, з урахуванням раніше виплачених сум.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у зв`язку з досягненням 55 річного віку та наявністю стажу роботи в галузі охорони здоров`я більше 30 років, у січні 2020 року позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії за вислугою років на підставі п. е) ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991. На підставі згаданого закону, рішенням відповідача, з 27 січня 2020 року позивача була призначена пенсія за вислугу років, довічно. 01 січня 2025 року позивач досягла пенсійного віку, встановленого в Україні. 10 лютого 2025 року позивач звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком, згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003, оскільки на час досягнення 60 річного віку мала необхідну кількість років загального трудового стажу. При подачі заяви від 10.02.2025 відповідач повідомив, що розмір пенсії за віком не може кардинально змінитися та бути більшим, оскільки позивач вже отримує пенсію за вислугу років. 22 серпня 2025 року позивач отримала від відповідача копію рішення від 14.02.2025 року з доданими документами. З отриманих документів дізналась, що своїм рішенням № 155850001262 від 14.02.2025 Головне управління пенсійного фонду України в Одеській області перевів з пенсії за вислугою років на пенсію за віком. Розмір пенсії за віком обчислено за наявності страхового стажу 38 років 8 місяців та враховано: середньомісячна заробітна платі 8400, 67 грн.; коефіцієнт заробітку 1,05081 x 7994,47 грн. — середня заробітна плата за 2017-2019 роки, щорічна індексація відповідно до ч.2 ст. 42 Закону 1058-IV. 3 10.02.2025 розмір пенсії за віком встановлено у розмірі 3722,78 гривень (розмір пенсії за віком - 3248, 29 грн., доплата за 8 років понаднормового стажу – 131,04 грн., надбавка на індексації 01.03.2022 - 135 грн., надбавка на індексації 01.03.2023 - 100 грн., надбавка на індексації 01.03.2024 - 100,00 грн., доплата з 01.07.2021 - 8.45 грн.). Такі дії відповідача позивач вважає протиправними, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.
За цією позовною заявою відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у відповідності до ст. 262 КАС України.
Від представника відповідача до суду надійшов відзив, в якому позовні вимоги позивача вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія – щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом. Відповідно до ст. 45 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону. Також ст. 45 Закону 1058 передбачено порядок переведення з одного виду пенсії на інший, який провадиться з дня подання заяви встановленого законодавством зразка з усіма необхідними документами, тобто законодавством передбачено переведення з пенсії за віком на будь-який інший вид пенсії (по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника, за вислугу років). Згідно Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22- 1 (зі змінами) переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяли на дату призначення пенсії. Також можуть, за наявності, надаватися додаткові документи, що не були подані при первинному призначенні пенсії або документи про обставини, що впливають на розмір пенсії. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. З 27.01.2020 Позивачу була призначена пенсія за вислугу років довічно. За заявою від 10.02.2025 Позивача переведено з пенсії за вислугу років на пенсію за віком, обчислену при страховому стажі 38 років 8 місяців (враховано по 31.12.2020), середньомісячній заробітній платі 8400,67 грн (коефіцієнт заробітку — 1,05081 *7994,47 грн — середня заробітна плата за 2017-2019 роки, проіндексована), обчисленій за період з 01.01.1994 по 31.12.1998 згідно довідки про заробітну плату та з 01.07.2000 по 31.12.2019 за даними персоніфікованого обліку, та ії розмір з 10.02.2025 встановлено на рівні 3722,78 грн, де: розмір пенсії за віком — 3248,29 грн; доплата за 8 років понаднормативного стажу — 131,04 грн; надбавка на індексації 01.03.2022 — 135,00 грн; надбавка на індексації 01.03.2023 — 100,00 грн; надбавка на індексації 01.03.2024 — 100,00 грн; доплата з 01.07.2021 — 8,45 грн. Оскільки Позивач з 27.01.2020 отримували пенсію за вислугу років, то при розрахунку пенсії за віком врахована заробітна плата за 2017-2019 роки проіндексована відповідно до частини 2 статті 42 Закону. В Україні право на вибір пенсії передбачено ст. 10 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка свідчить, що особі, яка має право на різні види пенсій (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника, за вислугу років), призначають один з цих видів пенсій за її вибором. Виплати ж спеціальних видів пенсій (наукових, військових, пенсій чорнобильцям тощо) регулюються окремими спеціальними законами. Відповідно до статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» розмір пенсії за віком визначається залежно від середньомісячного заробітку та коефіцієнту страхового стажу, обчислених за нормами статей 24 та 40 Закону № 1058-IV. Пенсія позивачу обчислена з урахуванням норм пенсійного законодавства.
Дослідивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення проти позову, докази, якими вони підтверджуються, суд встановив наступне: ОСОБА_1 з 27.01.2020 року отримувала пенсію за вислугу років у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення».
На підставі заяви позивача від 10.02.2025 року відповідачем переведено  ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати за період 2017-2019 роки.
Листом від 14.08.2025 року, відповідачем, на заяву позивача, повідомлено, що за заявою від 10.02.2025 позивача переведено з пенсії за вислугу років на пенсію за віком, обчислену при страховому стажі 38 років 8 місяців (враховано по 31.12.2020), середньомісячній заробітній платі 8400,67. грн. (коефіцієнт заробітку — 1,05081 х 7994:47 грн - середня заробітна плата за 2017-2019 роки, проіндексована), обчисленій за періоди з 01.01.1994 по 31.12.1998 згідно довідки про заробітну плату та з 01.07.2000 по 31.12.2019 за даними персоніфікованого обліку, та її розмір з 10.02.2025 встановлено на рівні 3722,78 гри, де: розмір пенсії за віком - 3248,29 грн; 2. доплата за 8 років понаднормативного стажу - 131,04 грн; надбавка на індексації 01.03.2022 135,00 грн; надбавка а наа індексації 01.03.2023 - 100,00 гри надбавка на індексації 01.03.2024 - 100:00 грн; доплата з 01:07:2021 -8,45 грн. Оскільки Ви з 27.01.2020 отримували пенсію за вислугу років, то при розрахунку пенсії за віком врахована заробітна плата за 2017-2019 роки, проіндексована відповідно до частини 2 статті 42Закону. 
Позивач вважає дії відповідача протиправними, а тому звернулась до суду з даним позовом.
Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом.
Згідно із ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до преамбули Закону №1058-ІV, він визначає принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій. Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.
У статті 9 Закону №1058-ІV зазначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Статтею 10 Закону №1058-ІV передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Частиною третьою статті 45 Закону №1058-ІV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Подібні правовідносини вже були предметом розгляду у Верховному Суді. Зокрема, у постанові від 16.06.2020 (справа №127/7522/17) Верховний Суд зазначив, що за змістом частини третьої статті 45 Закону №1058-ІV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви, на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Таким чином, лише при переведенні з одного виду пенсії на інший можуть застосовуватись норми частини третьої статті 45 Закону №1058-ІV щодо застосування показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Також зазначені висновки Верховного Суду узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду України, який у постанові від 29.11.2016 у справі №133/476/15-а (№21-6331а15) обґрунтовано зазначив, що у випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 1788-ХІІ, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV, має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно із частиною третьою статті 45 Закону №1058-IV.
Зазначена правова позиція Верховного Суду України була підтримана і Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31.10.2018 у праві № 876/5312/17.
У даній справі, судом встановлено, що позивачу з 22.12.2014 року було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону №1788-ХІІ, а за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону №1058-ІV вона звернулась вперше 13.08.2025, а відтак доводи відповідача про те, що в цьому випадку мало місце призначення одного й того ж самого виду пенсії (пенсії за віком), але за іншим законом, є помилковими, оскільки в цьому випадку мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а не переведення з одного виду на інший вид пенсії в межах одного Закону відповідно до частини третьої статті 45 Закону №1058-IV.
З урахуванням наведеного, суд приходить висновку про наявність у позивача права на нарахування та виплату територіальним органом Пенсійного фонду України пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням такої пенсії, а саме: за 2022-2024 роки.
У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.
У контексті оцінки кожного аргументу (доводу), наданого стороною, суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах Проніна проти України (пункт 23) і Серявін та інші проти України (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів і інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі Бендерський проти України від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.
В адміністративному судочинстві принцип верховенства права зобов`язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.
Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.
Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов належить до задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст. 2, 5-9, 72, 74-77, 90, 139, 242-246, 255, 262, 291, 295, 297 КАС України,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, код ЄДРПОУ 20987385) про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити у повному обсязі.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо обчислення пенсії за віком ОСОБА_1 10 лютого 2025 року без застосування середньої заробітної плати (доходу) Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2022, 2023, 2024 роки.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити з 10 лютого 2025 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2022, 2023, 2024 роки, з урахуванням раніше виплачених сум.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1211.20 грн.
Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.К. Василяка