08.04.2026
Справа № 497/1695/25
Провадження № 2/497/201/26
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08.04.2026 року Болградський районний суд Одеської області в складі: 
головуючого судді - Раца В.А.,
секретаря - Божевої І.Д., 
без участі сторін, 
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні, в місті Болграді, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:
21.07.2025 року представник позивача адвокат Усенко М.І., який підтвердив свої повноваження електронним ордером серії ВС №1381377 від 02.07.2025 року, звернувся до суду шляхом формування документу в системі «Електронний суд», із зазначеним позовом та просить постановити рішення, яким стягнути на користь позивача з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за Кредитним договором №3373688 від 14.03.2021 року в сумі 63 750,00 грн. та судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 14.03.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено Договір про споживчий кредит №3373688, за умовами якого відповідач отримав кредит 15 000,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом, а також інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором. Укладаючи кредитний договір відповідач та ТОВ «Мілоан» вчинили дії визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електрону комерцію». Відповідач підписав Кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. ТОВ «Мілоан» умови Кредитного договору виконало в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит на потрібну йому суму. Відповідач зі свого боку не виконав умови Кредитного договору. 11.06.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» був укладений Договір відступлення прав вимоги №72-МЛ, відповідно до умов якого, ТОВ «Мілоан» відступило права вимоги за кредитними договорами, в тому числі до ОСОБА_1 . Сума заборгованості відповідача станом на день відступлення права вимоги становила 63 750,00 грн, яка залишилася не зміною на дачу звернення з цім позовом та складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту - 15 000,00 грн., простроченої заборгованості за сумою відсотків - 47 250,00 грн., простроченої заборгованості за комісією - 1 500,00 грн. Відповідачу було надіслано письмову претензію про погашення кредитної заборгованості від 10.07.2025 року, яка була залишена відповідачем поза увагою. Відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконав, внаслідок чого перед позивачем виникла вищезазначена заборгованість, що стало підставою для звернення до суду.
Ухвалою судді від 29.07.2025 року відкрито провадження по справі та розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін по справі.
30.09.2025 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Запитувана інформація надійшла до суду 29.10.2025 року.
13.02.2026 року представник відповідача - ОСОБА_2., який підтвердив свої повноваження нотаріально посвідченою довіреністю від 11.02.2026 року строком дії до 11.02.2029 року за реєстровим номером 448, надав відзив, в якому просив відмовити в задоволені позову в повному обсязі у зв`язку із сплину строків давності. Представник відповідача вважає, що позивачем пропущено строки позовної давності щодо звернення до суду з позовом. У відзиві зазначає, що сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження дій протягом установленого законом строку. Так, згідно п. 1.3 Кредитний договір укладено 14.03.2021 року терміном на 15 днів. Згідно п. 1.4 кредитного договору, строк кредитування сплинув 29.03.2021 року. Таким чином, кредитор мав можливість звернутись до суду за захистом своїх прав протягом трьох років з 29.03.2021 року до 29.03.2024 року. Проте, звернувся до суду 2025 року - тобто, з пропуском строків позовної давності. 17.07.2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби». Заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. 24.02.2022 року Законом України «Про правовий режим воєнного стану в Україні» введено режим воєнного стану. Відповідно до п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, перебіг позовної давності, визначений цим кодексом зупиняється на строк дії такого стану. Позивач звернувся до суду з позовом в липні 2025 року, тобто з пропуском строків позовної давності. Заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Окрім цього представник стверджує, що відсотки за користування кредитом були нараховані за межами строку дії договору. Також представник звертає увагу суду, що особою, яка подала позов жодним чином не підтверджено факту видачі кредиту. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які не надані суду. Наданий розрахунок заборгованості не є документом, який підтверджує наявність або відсутність коштів на рахунку особи та факт проведення певних фінансових операцій і по суті є калькуляцією. Крім того, зважаючи на те, що ЗУ «Про електронно-цифровий підпис» 07.11.2018 року втратив чинність, не уявляється за можливим взагалі визначити порядок та підстави підтвердження виникнення правовідносин між сторонами, оскільки, в даному випадку на підтвердження отримання відповідачем оферти, не підлягає застосуванню і ЗУ «Про електронну комерцію», адже, згідно ч.2 ст.1 зазначеного Закону, його дія не поширюється на правочини, якщо однією із сторін є фізична особа, яка не зареєстрована як фізична особа-підприємець та реалізує або пропонує до реалізації товари, виконує роботи, надає послуги з використанням інформаційно-комунікаційних систем, крім випадків коли сторони прямо домовилися про застосування положень цього Закону до правочину. Отже в даному випадку договір мало бути укладено в письмовій формі, проте матеріали справи не містять підтверджень відповідності вимогам закону щодо форми його укладання та жодного доказу на отримання відповідачем коштів. Також відповідно до правового висновку викладеного ВС-КЦС в Постанові від 23 травня 2022 року по справі №393/126/20, способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.
17.02.2026 року представник позивача - Усенко М.І. надав відповідь на відзив. У якому зазначив, що аргументи наведені у запереченні на позовну заяву відповідачем є безпідставними та такими, що спрямовані на уникнення відповідальності за невиконання зобов`язання за кредитним договором. Мотивує тим, що згідно п. 6.1 кредитного договору №13373688 від 14.03.2021 року, кредитний договір укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. ТОВ «Мілоан» не відкриває банківський рахунок для позичальника, а лише надає грошові кошти шляхом перерахування на картковий рахунок позичальника, а тому до суду було надано клопотання про витребування інформації, що містить банківську таємницю, для підтвердження перерахування коштів первісним кредитором. Також зазначає, що згідно п. 2.3.1.2 кредитного договору позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування. Таке збільшення строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, проте загалом не може перевищувати 60 днів. Таким чином, відповідно п. 6.3 Договору приймаючи пропозицію товариства про укладання цього кредитного договору позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у тому числі правилами, паспортом споживчого кредиту та графіком платежів) договору в цілому та підтверджує, що він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов договору та правил надання фінансових кредитів товариством, що розміщені на сайті товариства та є невід`ємною частиною цього договору.
Сторони у судове засідання не з`явилися. 
Представник позивача Усенко М.І. в позовній заяві просить в разі розгляду справи з викликом сторін, призначений розгляд здійснювати за відсутністю представника позивача, окрім цього 03.01.2026 року надав клопотання про підтримання позовних вимог та просив розгляд справи здійснювати за відсутності представника позивача, і у випадку неявки відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів
Представник відповідача - ОСОБА_2. надав 08.04.2026 року власноруч складену заяву про розгляд справи без участі сторони відповідача, позовні вимоги не визнав в повному обсязі, просив відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Щодо укладення кредитного договору по споживчий кредит №3373688 від 14.03.2021 року.
Судом встановлено, що 14 березня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Мілоан" в особі генерального директора Вініченко О.В. та ОСОБА_1 був укладений Договір про споживчий кредит №3373688, за умовами якого відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 15 000,00 грн. строком на 15 днів з 14.03.2021; дата повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 29.03.2021 року; зі сплатою комісії за надання кредиту - 1 500,00 грн., яка нараховується за ставкою 10,00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту; проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду - 2 250,00 грн., які нараховуються за ставкою 1,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом; стандартна (базова) процентна ставка за користування кредиту становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.
Зазначений договір підписано електронним підписом відповідача, який відтворений шляхом використання ним одноразового ідентифікатора R42472, який було відправлено на мобільний номер телефону НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою виданою ТОВ «Мілоан» про ідентифікацію, та підтверджує факт погодження відповідачем умов кредитування.
Відповідно до графіку повернення кредиту, який є Додатком №1 до вищевказаного кредитного договору, відповідач зобов`язався повернути кредитодавцю отриманий кредит до 29.03.2021 року включно, сплативши в загальному розмірі 18 750,00 грн., з яких: 15 000,00 грн. - тіло кредиту, 2 250 грн. - проценти за користування кредитом та 1 500,00 грн. - комісія за надання кредиту (а.с. 23 на звороті).
З пункту 2.2.3. кредитного договору №3373688 вбачається, що проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п. 1.6. цього договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена п. 1.5.2. процентна ставка протягом первісного строку кредитування, визначеного п. 1.3. договору, запропонована позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку, встановлену п. 1.6. договору. Якщо визначена п. 1.5.2. договору процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то після завершення первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах, проценти з дня продовження строку кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах згідно з п.2.3.1.2. продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно п. 1.6. договору. Стандартна (базова) процентна ставка не є підвищеною. Якщо розмір зобов`язань позичальника зі сплати процентів протягом первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах є меншим ніж заборгованість зі сплати процентів за аналогічний строк кредитування, що продовжений на стандартних (базових) умовах, це означає, що протягом первісного строку кредитування та/або в період пролонгації на пільгових умовах позичальнику була надана знижка, що дорівнює різниці між стандартною (базовою) ставкою, встановленою п. 1.6. договору, та процентною ставкою, визначеною п. 1.5.2. договору. Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Розмір стандартної (базової) ставки не може бути збільшено товариством без письмової (такої, що прирівнюється до письмової) згоди позичальника.
Згідно з пунктом 2.3.1.1. кредитного договору №4237262 позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством. Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії, передбачені розділом 6 Правил, у т. ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Можливі періоди продовження строку кредитування, максимальні ставки комісії за управління та обслуговування кредиту: строк продовження 3 дні, максимальний розмір комісії 3.00%; строк продовження 7 днів, максимальний розмір комісії 5.00%; строк продовження 15 днів, максимальний розмір комісії 10.00%. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за ставкою, визначеною п. 1.5.2. договору.
Відповідно до пункту 2.3.1.2. кредитного договору позичальник може збільшити строк кредитування на один день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб, вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в п. 1.6. договору. У випадку, якщо позичальник протягом періоду, на який продовжено строк кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах.
Судом не встановлено, що договір про споживчий кредит № 3373688 від 14.03.2021 року укладений між відповідачем та ТОВ «Мілоан» пролонговувався чи така пролонгація договору узгоджувалася між сторонами. Таким чином, строк дії договору сплив 29.03.2021 року.
Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.
У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним кодексом України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.
Також, відповідно до ч.1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Таким чином, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги".
Нормою ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Також, приписами ст. 12 цього Закону передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та &quot;Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно з п.12 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
У своїй постанові від 07.10.2020 року у справі № 127/33824/19 Верховний Суд зазначив, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір укладений в електронній формі є таким, що укладений у письмовій формі.
З виписки складеної ТОВ «Мілоан» по кредитному договору №3373688 слідує, що з 15.03.2021 по 29.03.2021 нарахування відсотків здійснювалось згідно п. 1.5.2. Договору, тобто проценти за користування кредитом склали суму 150,00 грн, яка нараховується за ставкою 1.0 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. З 30.03.2021 по 28.05.2021 нарахування відсотків здійснювалось згідно п.п.1.6 та 2.3.1.2. Договору, тобто проценти за користування кредитом склали суму 750,00 грн, яка нараховується за стандартною процентною ставкою 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом та на умовах пролонгації (а.с.26).
Отримання грошових коштів відповідачем підтверджується платіжним дорученням №41546508 від 14.03.2021 року (а.с. 25 на звороті).
Переказ коштів також підтверджується відповіддю АТ КБ «Приватбанк» за вих.№20.1.0.0.0/7-251015/71081 від 21.10.2025 року, наданої на запит суду, відповідно до якої на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) банком було емітовано платіжну картку № НОМЕР_3 та зазначено про те, що на зазначений рахунок було зарахування коштів на суму 15 000,00 грн. від 14.03.2021 року.
Враховуючи вищезазначене, встановивши укладення кредитного договору, перерахування відповідачу кредитних коштів, відсутність сплати боргу, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення відсотків за користування кредитом за період 15.03.2021 по 29.03.2021 року, що становить 2 250,00 грн. та щодо стягнення тіла кредиту у розмірі 15 000,00 грн. 
Шодо укладення Договору відступлення права вимоги №72-МЛ від 11.06.2021 року.
11.06.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» в особі Генерального директора Вінніченко О.В. та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» від імені якого діє Ломідзе Д.М. на підставі Довіреності виданої Генеральним директором ТОВ «ФК «Кредит-капітал» Хробак М.Р. укладено договір про відступлення прав вимоги № 72-МЛ, за умовами якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» належні йому права вимоги, а ТОВ "Кредит-Капітал" приймає права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, у тому числі і до відповідача за кредитним договором №3373688 від 14.03.2021 року.
Згідно з п.п.6.2.3 цього договору права вимоги переходять до Нового Кредитора з моменту підписання сторонами цього Договору, після чого новий кредитор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно їх заборгованості.
Акт приймання-передачі Реєстру Боржників був підписаний в той самий день. Також в цей день позивачем було сплачено на розрахунковий рахунок ТОВ «Мілоан» 5 289 786,22 грн. - оплата компенсації за придбання (відступлення) права вимоги згідно п. 7.1.1 Договору відступлення права вимоги №72-МЛ від 11.06.2021 року, що підтверджується платіжною інструкцією №33078.
Відповідно до витягу реєстру боржників до договору про відступлення прав вимоги №72-МЛ від 11.06.2021 року під номером 2417 рахується ОСОБА_1 номер кредитного договору 3373688, при цьому загальна сума заборгованості на день укладення договору становила 63 750,00 грн., у тому числі тіло кредиту - 15 000,00 грн., сума заборгованості по процентах 47 250,00 грн. та суми заборгованості по комісії - 1 500,00 грн.
10.07.2025 року на ім`я відповідача позивачем було складено досудову вимогу за вих. №20815170 від 10.07.2025 року, в претензії повідомлено про відступлення прав вимоги та необхідність погашення заборгованості перед новим кредитором в розмірі 63 750,00 грн.
Вирішуючи цивільно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого.
Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в строк, встановлений в договорі, одностороння відмова від зобов`язання, якщо інше не встановлено договором, не допускається.
За змістом ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстрочкою), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1054 ЦК України).
Відповідно до частини 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.
Частиною 1 ст. 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Отже, до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло право грошової вимоги до відповідача за Договором про споживчий кредит за №3373688 від 14.03.2021 року у розмірі 63 750,00 грн.
Щодо позовних вимог в частині стягнення заборованості за комісією у розмірі 1 500,00 грн., суд зазначає наступне.
Частиною 1 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13.07.2022 року по справі № 496/3134/19 зазначила наступне. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту; На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. 
Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит Банк надає споживачу детальний перелік складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною в договорі про споживчий кредит, - за кількістю днів, щомісяця, щокварталу) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супровідних послуг банку, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб за кожним платіжним періодом за формою, наведеною в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит додатка 2 до цих Правил.
Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).
Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлювлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.
У кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержания процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів.
Згідно п.1.5.1 договору про споживчий кредит №3373688 від 14.03.2021 року, відповідач погодив комісію за надання кредиту, проте позивач не роз`яснив за які конкретні розрахунково-касові дії з відповідача буде взята комісія за обслуговування кредиту. Розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості встановлено без уточнення найменування конкретних послуг та систематичності запиту споживачем інформації щодо обслуговування кредитної заборгованості.
Позивчем не наданий детальний розрахунок щодо нараховаих додаткових або супутніх послуг.
Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про те, що позивач не зазначив та не надав доказів наявності, переліку послуг з обслуговування кредиту, їх погодження зі споживачем при укладенні кредитного договору, а тому вимога щодо комісії у розмірі 1 500,00 грн. не підлягає задоволенню. 
Судом встановлено, що ОСОБА_1 допустив порушення зобов`язань, встановлених договором, доказів щодо виконання зобов`язань кредитного договору до суду не надав, що є наслідком наявності заборгованості за тілом кредиту та за відсотками за користування кредитом, які були нараховані та погоджені відповідачем та первісним кредитором в межах строку кредитування за договором № 3373688 від 14.03.2021 року. 
З огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне, частково задовольнити позовні вимоги, стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-капітал» заборгованість за кредитним договором № 3373688 від 14.03.2021 року в розмірі 17 250,00 грн.
Щодо правових підстав для застосування позовної давності.
Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).
Згідно ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. У такому випадку перебіг позовної давності починається заново.
Так, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року №392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусомSARS-CoV-2» з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 з 12.03.2020 на всій території України встановлено карантин.
Законом України від 30 березня 2020 року №540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хворобиCOVID-19» (далі Закон №540-ІХ) розділ Прикінцеві та перехідні положення ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12, яким передбачено, що строки, визначені, зокрема, статтями 257, 258 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Закон України від 30 березня 2020року №540-ІХ набрав чинності 02.04.2020.
Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року №651 «Про відміну на території України карантину, встановленого з метою запобігання поширення на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.
Пунктом 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022року №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
Враховуючи те, що на всій території України було запроваджено карантин, а під час дії карантину строки, визначені статтею 257 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину, введення на території України воєнного стану з 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжено та який діє на час розгляду справи, а перебіг позовної давності, визначений ЦК України, зупиняється на строк дії такого стану, то позивач звернувшись до суду з цим позовом 21.07.2025 року, просить стягнути кошти за договором від 14.03.2021 року, то строк позовної давності відраховується саме від 14.03.2024 року, таким чином строк позовної давності не сплинув.
Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу суд звертає увагу на наступне.
Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Пунктом 1 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Як вбачається з матеріалів справи 01.07.2025 року між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Апологет» в особі адвоката, керуючого партнера Усенко М.І., який діє на підставі Статуту, укладено Договір про надання правничої допомоги №0107. Відповідно до акту №134 наданих послуг додаток до договору про надання правової допомоги №0107 від 01.07.2025 року виконавцем надано замовнику послуги щодо стягнення заборгованості з боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №3373688 і зазначено, що сума наданих послуг становить 8 000,00 грн., а також прикріплено детальний опис наданих послуг до вищезазначеного акту, відповідно до якого надані наступні послуги: усна консультація клієнта (30 хв.); ознайомлення з матеріалами кредитної справи (2 год.); погодження правової позиції клієнта у справі(30 хв.); складення позовної заяви з урахуванням правової позиції клієнта (3 год. 30 хв.); подання заяви до суду, а всього витрачено часу - 6 год. 30 хв.
Таким чином зважаючи на задоволення позовних вимог, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи та документально підтверджених витрат, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000,00 грн.
Оскільки позовні вимоги задоволено частково, суд, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 655,47 грн. (з розрахунку 17 250,00 грн./ 63 750,00 грн. х 2422,40 грн.).
Керуючись статтями 509, 526, 527, 530, 610 - 612, 1048, 1049, 1050,1054,1077 ЦК України, ст.ст. 11,12 Закону України «Про електронну комерцію», статтями 12, 76, 77, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 277-279, 280, 354, ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ: 
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості -  задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (79018, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд.1 корпус 28, код ЄДРПОУ 35234236, IBAN: НОМЕР_3 в АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», МФО 300614)) заборгованість за Договором про споживчий кредит №3373688 від 14.03.2021 року в розмірі 17 250 (сімнадцять тисяч двісті п`ятдесят) гривень 00 копійок, а також: суму судового збору в розмірі 655,47 грн. та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 8 000 (вісім тисяч) гривень 00 копійок, а всього 25 905 (двадцять п`ять тисяч дев`ятсот п`ять) гривень 47 копійок. 
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. 

Суддя           В.А. Раца