Справа № 357/20723/25
Провадження № 2-а/357/37/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2026 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі - головуючий суддя Цуранов А.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

07.12.2025 позивач ОСОБА_1 поштою звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив скасувати постанову від 13.06.2025 № БЦРТЦК/2104/25 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП і закрити справу про адміністративне правопорушення.
В обґрунтування позову вказано, що 13.06.2025 відносно позивача складено оскаржувану постанову, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. Інформація про постанову з`явилася у позивача у лютому. До цього моменту йому нічого не було відомо про наявність відповідного адміністративного стягнення, і він не отримував жодних документів чи повідомлень, які б свідчили про його існування. Зазначає, що знав про постанову, винесену відповідачем відносно нього на підставі п. 3 ст. 210 КУпАП, за якою правопорушення визнав та своєчасно сплатив штраф у розмірі 8 500 грн, що становило половину суми, зазначеної в постанові, у зв`язку з чим вважав, що правовідносини щодо цього вичерпані. Жодних документів чи повідомлень про винесення будь-якої іншої постанови щодо накладення штрафу він не отримував і з її змістом ознайомлений не був. Про існування цього штрафу йому стало відомо лише після примусового стягнення з нього суми в розмірі 11 421,91 грн.
19.12.2025 ухвалою судді поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду, прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов.
В матеріалах справи наявне зворотне поштове повідомлення про отримання уповноваженим представником відповідача – Костиною, копії ухвали про відкриття провадження та позовної заяви.
02.02.2026 від представника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на адресу суду засобами поштового зв`язку надійшов відзив на позов, в обґрунтування якого вказано про правомірність винесеної відносно позивача постанови, оскільки відповідач був повідомлений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 11:30 год. 20.05.2025, однак не з`явився у визначену дату та час, порушивши вимоги пп. 2 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних, та резервістів, затверджених постановою КМУ за № 1487 від 30.12.2022, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП. Вказує, що позивач звернувся із заявою до ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до якої не оспорює вчинене ним адміністративне правопорушень та згоден на притягнення його до адміністративної відповідальності. Однак, долучена до позовної заяви квитанція про сплату грошових коштів у сумі 8 500 грн не є підставою для скасування постанови. У відповідача відсутні будь-які відомості про сплату штрафу, в зв`язку з чим постанова вважалася такою, що не виконана у добровільному порядку. Просить відмовити в позові.
До відзиву відповідачем додано копію розпорядження ТЦК про прибуття позивача 20.05.2025, рапорт від 10.06.2025 про доставку ОСОБА_1 з огляду на розшук та заява позивача про визнання вини від 10.06.2025.
12.02.2026 позивач звернувся до суду з заявою про пришвидшення розгляду справи. 
Відповідно до ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне.
13.06.2025 постановою № БЦРТЦК/2104/25 начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_3 визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн.
Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 10.06.2025 о 11:00 год. по АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 не мав при собі військово-обліковий документ та не пред`явив його за вимогою поліцейського, в особливий період, чим порушив вимоги ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», тобто вчинив адміністративне правопорушення.
Постанова містить відомості, що 10.06.2025 ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою про визнання вини та згоду на притягнення його до адміністративної відповідальності, просить розглядати справу за його відсутності. 
Наявна у справі копія постанови від 13.06.2025 не містить відомостей про долучення до неї додатків (доказів), а також відомостей про дату направлення або вручення копії постанови позивачу.
В постанові роз`яснено, що в разі сплати протягом десяти календарних днів з дня набрання такою постановою законної сили не менше ніж 50 відсотків розміру штрафу за постановою про накладення адміністративного стягнення, така постанова вважається виконаною. 
Згідно з наданою відповідачем заявою від 10.06.2025, ОСОБА_1 визнає свою вину в тому, що під час дії особливого періоду, не прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_3 20.05.2025 та не повідомив про причини неявки, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП.
Згідно з копією квитанції АТ "Раффайзен Банк" № 2465949580 від 19.06.2025, ОСОБА_1 сплатив на рахунок ГУК у Київ.обл./м.Біла Церква/21081100 (Казначейство України) № UA228999980313030106000010043, код отримувача 37955989, суму в розмірі 8 500 грн з призначенням платежу: 121 Адміністративний штраф по ч. 3 ст. 210 КУпАП, ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 . 
В матеріалах справи міститься копія постанови від 25.08.2025 про відкриття виконавчого провадження № 78928289 Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), яке відкрито на підставі постанови № БЦРТЦК/2104/25 від 13.06.2025 про стягнення з ОСОБА_1 штрафу в розмірі 34 000 грн, постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 25.08.2025, постанова про стягнення виконавчого збору від 25.08.2025, постанова про арешт коштів боржника від 17.11.2025.
При вирішенні справи суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.
Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статті 210 та 210-1 КУпАП відрізняються суб`єктом правопорушення та змістом. Так, стаття 210 КУпАП стосується порушення правил військового обліку призовниками, військовозобов`язаними та резервістами, тоді як стаття 210-1 КУпАП визначає відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Частина 3 статті 210-1 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, застосування штрафу до громадян за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно із абз. 11 ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Аналогічну норму також містить абз. 5 ст. 1 Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, коли оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».
24.02.2022 Верховною Радою України прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-ІХ, яким затверджено указ Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.
Строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався відповідними Указами Президента України та діє на теперішній час.
Відповідно ст. 65 Конституції України та ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації передбачені статтею 22 Закону № 3543.
Так, частина 6 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543 передбачає, що у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.
Під час перевірки документів уповноважений представник територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейський здійснює фото- і відеофіксацію процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації, а також може використовувати технічні прилади, засоби та спеціалізоване програмне забезпечення з доступом до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
При цьому в даній статті унормовано, що вимоги, зазначені у частині 6 статті 22, стосовно проведення уповноваженими представниками територіального центру комплектування та соціальної підтримки фото- і відеофіксації процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації, застосовуються з 17.07.2024, згідно із Законом «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 № 3633-IX.
Стаття 210-1 КУпАП визначає відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Частина 3 вказаної статті передбачає застосування штрафу до громадян за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Процедура перевірки військово-облікових документів визначається Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560.
Так, пунктом 49 постанови № 560 передбачено, що у період проведення мобілізації уповноважені представники ТЦК СП, поліцейські, а також представники Держприкордонслужби мають право вимагати у громадян чоловічої статі віком від 18 до 60 років військово-обліковий документ (військово-обліковий документ в електронній формі) разом з документом, що посвідчує особу.
Крім того, постановою № 560 регулюються питання щодо дій, які повинні вчиняти уповноважені представники ТЦК СП, Національної поліції, Держприкордонслужби, якщо під час перевірки встановлено відсутність військово-облікового документу (військово-облікового документу в електронній формі). А саме здійснювати адміністративне затримання такої особи та доставлення її до відповідного ТЦК СП, або відмовляти у перетині державного кордону на виїзд з України.
Отже у постанові № 560 мова йде про перевірку відповідними уповноваженими працівниками військово-облікового документу, наявного у особи у паперовій та/або в електронній формі.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
За приписами статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Частина 2 статті 77 КАС України передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У межах даного спору судом встановлено, що ОСОБА_1 був повідомлений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 20.05.2025, однак не з`явився у визначену дату, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП. Свою вину у вчиненні вказаного правопорушення він визнав та в порядку ст. 300-1 КУпАП сплатив 50 відсотків розміру штрафу - 8 500 грн.
Разом з тим, з оскаржуваної позивачем постанови від 13.06.2025 вбачається, що ОСОБА_1 інкриміновано інше порушення - відсутність 10.06.2025 при собі військово-облікового документа та непред`явлення його за вимогою поліцейського, в особливий період, тобто вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Однак, в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
За вказаних обставин справи суд вважає недоведеною правомірність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 КУпАП.
У справі Barbera, Messeque and Jabardo v. Spain (скарга № 10590/83 від 06.12.1988) Європейський суд з прав людини зазначив, що докази, покладені в основі висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.
Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (справа Daktaras v. Lithuania, скарга № 42095/98).
Європейський суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10.02.1995 у справі "Аллене де Рібермон проти Франції" підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.
Правова природа адміністративної відповідальності по своїй суті аналогічна кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.
У справі "Надточій проти України" (скарга № 7460/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу про адміністративні правопорушення (пункт 21 рішення).
Крім того, у рішенні від 22.12.2010 № 23-рп/2010 Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (пункт 4.1).
Враховуючи вищевикладене та оцінюючі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що в межах розгляду даної адміністративної справи відповідачем не було надано належних доказів на підтвердження вчинення позивачем конкретного адміністративного правопорушення.
Таким чином, враховуючи доводи заперечень та незгоду позивача з постановою органу ТЦК та СП, внаслідок чого позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, суд дійшов висновку про необхідність скасування оскаржуваної постанови.
Згідно із п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Отже адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.
Керуючись ст. 2, 6, 9, 77, 242-246, 250, 255, 262, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 № БЦРТЦК/2104/25 від 13.06.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, справу про адміністративне правопорушення - закрити.
Позивач ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 .
Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку повністю або частково протягом десяти днів з дня його складення (підписання) до Шостого апеляційного адміністративного суду. 

Суддя	А. Ю. Цуранов