ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
65618, м. Одеса, просп. Шевченка, 29, тел.: (0482) 307-983, e-mail: inbox@od.arbitr.gov.ua
веб-адреса: http://od.arbitr.gov.ua
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
"11" лютого 2026 р.	м. Одеса 	Справа № 916/3968/25	
Господарський суд Одеської області у складі судді Петренко Н.Д., 
за участю секретаря судового засідання Ніконової Д.І.,
розглянувши справу № 916/3968/25 в порядку спрощеного позовного провадження 
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “Азурро Фінанс” /ЄДРПОУ 39080455, адреса – 01133, м. Київ, вул. Коновальця Євгена, буд. 36-Д, приміщення 65-з/ 
до відповідачів: 
1) Фізичної особи-підприємця Ван Ганни Василівни /РНОКПП НОМЕР_1 , адреса – АДРЕСА_1 /;
2)  ОСОБА_1 /РНОКПП НОМЕР_1 , адреса – АДРЕСА_1 /;
про стягнення 315 675,00 грн 

за участі представників учасників справи:
від позивача: не з`явився, матеріали справи містять клопотання про розгляд справи за відсутності позивача /вх.№34487/25 від 31.10.2025/;
від відповідачів: адвокат Пінчук В.В. за ордером.
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю “Азурро Фінанс” /Позикодавець, Кредитодавець, ТОВ "Азурро Фінанс", позивач/ звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою /вх. №4074/25 від 29.09.2025/ про солідарне стягнення із Фізичної особи-підприємця Ван Ганни Василівни /Позичальник, Боржник, ФОП Ван Г.В., відповідач1/ та ОСОБА_1 /Поручитель, ОСОБА_1 , відповідач2/ заборгованості за Кредитним договором № 3012/01 від 30.12.2021 у розмірі 315 675,00 грн, з яких 115 000,00 грн заборгованість по тілу кредиту, 144 900,00 грн - заборгованість по нарахованим відсоткам за користування кредитом, 55 775,00 грн - заборгованість за штрафам та пенею та витрати по сплаті судового збору.
Позов пред`явлено на підставі ст. ст. 15, 16, 509, 526, 527, 530, 610, 611, 612, 615, 625, 629, 901, 903 Цивільного кодексу України.
В обґрунтування позовних вимог ТОВ “Азурро Фінанс” посилається на те, що 30.12.2021 між ТОВ “Азурро Фінанс” та ФОП Ван Ганна Василівна було укладено Кредитний договір № 3012/01. Позивач зазначає, що сторони належним чином підписали відповідний документ через електронний документообіг у сервісі “Вчасно” із використанням кваліфікованого електронного підпису (КЕП) та електронної печатки, що відповідає вимогам Закону України “Про електронні довірчі послуги” та має таку ж юридичну силу, як і власноручний підпис та відбиток печатки відповідно до положень частини другої статті 7 вказаного Закону. При цьому для забезпечення виконання кредитного зобов`язання 30.12.2021 між Товариство з обмеженою відповідальністю “Азурро Фінанс” та фізичною особою Ван Ганна Василівна було укладено договір поруки № 3012/01.
Позивач зазначає, що Позикодавець на виконання умов Договору кредиту надав Позичальнику грошові кошти у сумі 111550,00 грн шляхом перерахування на банківський рахунок, котрий надано Позичальником та міститься в реквізитах Договору кредиту. В свою чергу, Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, в зв`язку з неповерненням заборгованості станом на 30.06.2025, тому наразі заборгованість ФОП Ван Ганна Василівна перед Товариством з обмеженою відповідальності “Азурро Фінанс” становить 315 675,00 грн. У зв`язку із порушенням кредитних зобов`язань зі сторони відповідача, 01.07.2025 відповідно до кредитного договору, позивачем було направлено претензію кредитора з пропозицію врегулювання виникненої заборгованості в досудовому порядку шляхом внесення коштів на рахунок кредитора, а за необхідності провести переговори. Оскільки відповідачем в добровільному порядку заборгованість непогашена, позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав.
Ухвалою суду від 06.10.2025 залишено позовну заяву без руху та встановлено позивачу строк для усунення виявлених недоліків позовної заяви.
14.10.2025 судом від ТОВ “Азурро Фінанс” отримано заяву про усунення недоліків /вх. №32144/25/, з якої вбачається, що позивачем усунуто недоліки, що були підставою для залишення позовної заяви без руху.
Ухвалою суду від 20.10.2025 відкрите провадження у справі № 916/3968/25 за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін; судове засідання для розгляду справи по суті призначено на "11" листопада 2025 р. на 11:30 год.
31.10.2025 через систему “Електронний Суд” надійшло клопотання товариства з обмеженою відповідальністю “Азурро Фінанс” про розгляд справи за відсутності позивача /вх.№ 34487/25 від 31.10.2025/.
11.11.2025 через систему “Електронний Суд” надійшло клопотання ФОП Ван Ганни Василівни про відкладення судового засідання /вх.№ 35744/25 від 11.11.2025/.
11.11.2025 учасники справи №916/3968/25 до зали судового засідання не з`явились; про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.
Ухвалою суду від 11.11.2025 судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 03.12.2025 р. о 12:00 год.
28.11.2025 судом від представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Пінчук В.В. отримано відзив на позовну заяву /вх.№37949/25 від 28.11.2025/, згідно з яким відповідач (як ФОП так і як поручитель) не визнає в повному обсязі. 
При цьому представник відповідача зауважує, що згідно сторінки 1 Кредитного договору, номер договору 3012/01 дата укладення 30.12.2021, в полі підписи сторін - підписи сторін відсутні. Надалі, на сторінці 2 Кредитного договору та надалі на наступних сторінках наявне посилання на інший Кредитний договір 3012/01 від 29.12.2021, які в Додатку №1 до Договору. Після наданого кредитного договору, наявний документ про підписання документів ЕЦП. Згідно зазначеного документу - підписано у сервісі "Вчасно", документ має назву “Кредитний Договір.pdf” без номеру договору, його дати та будь-яких інших ідентифікуючих ознак. Таким чином, враховуючи зазначені обставини справи, існуючі розбіжності, відсутність особистих підписів сторін відповідач вважає, що позивач не надав належних, допустимих та достовірних доказів, які б свідчили про укладення кредитного договору відповідачем на зазначених позивачем умовах. Аналогічно з укладенням наявного в матеріалах справи договору поруки.
Також представник відповідача зазначає, що позивач неправомірно нарахував % поза строком дії договору (ВП ВС від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12). Разом з тим, позивач зазначає, що згідно кредитного договору долученого позивачем, сума кредиту - 115 000, 00 грн, з них: 82 800 - %, 3 450 грн - комісії. Тобто, виходячи з зазначених умов: в надану суму 115 000, 00 грн входили відсотки до кінця строку дії договору та комісія. Проте, згідно наданого розрахунку, позивач вважає суму 115 000, 00 грн тілом кредиту та повторно нараховує відсотки на цю суму, а також продовжує нарахування поза строком дії договору.
Окрім того, у відзиві сторона відповідача наголошує на тому, що оскільки строк дії долученого договору зазначено 30.12.2023 - позовна давність щодо стягнення неустойки сплила. Таким чином, відповідач заявляє про застосування строку позовної давності щодо цієї вимоги.
03.12.2025 о 12:00 год судове засідання у справі № 916/3968/25 не відбулося у зв`язку із технічними проблемами з доступом до сервісу відеоконференцзв`язку ЄСІТС (ВКЗ). 
Ухвалою суду від 03.12.2025 судове засідання для розгляду справи по суті призначене на 20.01.2026 на 10:00.
В судовому засіданні 20.01.2026 судом оголошено протокольну ухвалу про виправлення описки в ухвалах суду від 06.10.2025, 20.10.2025, 11.11.2025 та 03.12.2025 по справі №916/3968/25 щодо зазначення у вказаних ухвалах другого відповідача - Ван Ганни Василівни. 
Також судом оголошено протокольну ухвалу про розгляд справи протягом розумного строку та відкладення розгляду справи до 27.01.2026 до 14:30.
До судового засідання 27.01.2026 учасники справи не з`явились. Судом протокольною ухвалою відкладено судове засідання до 11.02.2026 о 12:45. 
До судового засідання представник позивача не з`явилась, матеріали справи містять клопотання про розгляд справи за відсутності позивача.
Представник відповідача в судовому засіданні просить відмовити в задоволенні позовної заяви в повному обсязі.
Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог, виходячи з наступного.
Як встановлено у судовому засіданні при безпосередньому дослідженні доказів, 30.12.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальності “Азурро Фінанс” (Кредитодавець) та ФОП Ван Ганна Василівна (Позичальник) укладено Кредитний договір № 3012/01. 
Кредитодавець надає Позичальнику кредит у розмірі вказаному у Договорі на умовах строковості, зворотності, платності (кредит), а Позичальник зобов`язується повернути кредит Кредитодавцю та оплатити за користування кредитом на умовах, передбачених цим Договором (пункт 1.1).
Кредит надається Позичальнику шляхом перерахування суми кредиту на банківський рахунок Позичальника (пункт 1.2).
Дата перерахування кредитних коштів на банківських рахунок, вказаний Позичальником, є датою набуття чинності цього Договору (пункт 1.3).
Строк дії Договору вказаний на першій сторінці Договору (пункт 2.1).
Відповідно до п. 2.2 Кредитного договору Позичальник зобов`язується повернути та здійснити плату за його користування до закінчення строку дії Договору згідно графіку, передбаченого цим Договором, але в будь-якому разі цей Договір діє до повного виконання Позичальником своїх зобов`язань за цим Договором.
За користування кредитом Позичальник виплачує Кредитодавцю проценти, зазначені на першій сторінці Договору. Щомісячна плата за користування кредитом нараховується щомісячно у вигляди процентів за кожен місяць користування кредитом (пункт 3.1).
Плата за користування кредитом, вказана в Договорі, нараховується щомісячно та розраховується від загального розміру кредиту. Крім щомісячних процентів, може стягуватися разова комісій вказана в Договорі від загального розміру кредиту. Разова комісія стягується із суми кредиту в момент перерахування кредиту на банківський рахунок Позичальника. Таким чином, у випадку нарахування разової комісії Позичальнику перераховується сума кредиту за вирахуванням суми разової комісії (пункт 3.2).
Загальна вартість кредиту зазначена на першій сторінці Договору. Частка основної суми та процентів в цій фіксованій сумі розраховується Кредитодавцем згідно Умов кредиту зазначені на першій сторінці Договору. Останній платіж коригується виходячи із залишку основної суми та несплачених процентів (пункт 3.3).
Процентна ставка за цим договором є фіксованою. Метод нарахування платежів – ануїтет. У разі, якщо на дату закінчення строку дії договору кредит не було погашено, то строк дії договору продовжується до моменту повної виплати простроченої заборгованості по відсоткам за користування кредитом, тілу кредиту, штрафів за несвоєчасну оплату, при цьому відсоткова старка за користування простроченої суми кредиту є фіксованою та складає 36 % річних від простроченої сумі кредиту (пункт 3.4).
У випадку, якщо Кредитодавець при достроковому поверненні кредиту не отримав достатню суму коштів для погашення Заборгованості в повному обсязі за період фактичного користування кредитом, Договір продовжує свою дію на раніше погоджених умовах. При цьому після зарахування грошових коштів на поточний рахунок Кредитодавця, графік розрахунків коригується, в частині визначення залишку суми кредиту і комісій за користування кредитом (пункт 3.6).
Сторони несуть відповідальність за порушення умов цього Договору згідно з чинним законодавством України (пункт 5.1).
У разі порушення Позичальником виконання зобов`язань щодо погашення суми кредиту та/або процентів за цим Договором, він зобов`язується сплатити на користь Кредитодавця штраф. У разі несвоєчасної оплати кожного щомісячного платежу (понад 7 календарних днів) Позичальник оплачує штраф в розмірі 10% під розміру простроченого(-их) щомісячного (-йх) платежу (-їв), У такому разі Позичальник зобов`язаний заплатити на користь Кредитодавця нарахований штраф до завершення дії Договору. Загальна сума штрафу не може бути більшою за 50 відсотків суми кредиту (пункт 5.2).
Внесення змін та доповнень до цього Договору оформлюється шляхом укладання Сторонами додаткових угод. Всі зміни, доповнення та додатки до цього Договору є його невід`ємною частиною (пункт 7.1).
Невід`ємною частиною цього Договору є Внутрішні правила надання фінансових послуг ТОВ “Азурро Фінанс” (Правила), Уклавши цей Договір, Позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил (пункт 9.3).
Всі питання, не врегульовані даним Договором, регулюються відповідно до чинного законодавства України та Правил (пункт 9.4).
На першій сторінці Договору наведені наступні умови:
Сума кредиту – 115 000,00 грн. Строк дії договору – до 30.12.2023. Кількість щомісячних платежів – 24. Порядок сплати платежів – щомісяця до 28 числа відповідного місяця включно. Сума щомісячного платежу – 3 450,00 грн. Загальна плата за користування кредитом – 86 250,00 грн, з яких: % за користування – 82 800,00 грн, сума разової комісії – 3 450,00 грн.
Додатком № 1 до Договору визначено графік сплати коштів Позичальником, відповідно до якого за період з 30.01.2022 по 30.11.2023 передбачені щомісячні платежі в розмірі 3 450,00 грн в якості погашення %, а також 30.12.2023 визначено останній платіж в розмірі 118 450,00 грн, з яких: 3 450,00 грн – погашення % та 115 000,00 грн – погашення тіла кредиту.
Представлена копія Кредитного договору разом із Додатком № 1 підписана представниками сторін шляхом накладення 30.12.2021 електронного підпису відповідно до представленої роздруківки сервісу “Вчасно”.
Відповідно до представленої платіжної інструкції від 30.12.2021 № 447 ТОВ “Азурро Фінанс” перераховано ФОП Ван Г.В. 111 550,00 грн на розрахунковий рахунок, вказаний у Кредитному договорі із призначенням платежу “перерахування кредитних коштів згідно КД № 3012/01 від 30.12.2021".
Окрім того, для забезпечення виконання кредитного зобов`язання 30.12.2021 між Товариство з обмеженою відповідальністю “Азурро Фінанс” та фізичною особою ОСОБА_1 було укладено договір поруки № 3012/01, згідно з яким Поручитель зобов`язується перед Кредитором за виконання всіх грошових зобов`язань Фізичної особи-підприємця Ван Ганна Василівна (“Боржник”) у розмірі, що виникли з Кредитного договору №3012/01 від 30.12. 2021, укладеного між Боржником та Кредитодавцем (“Основний договір”).
Відповідно до Основного договору Боржник зобов`язаний повернути Кредитодавцю сплатити всі передбачені Основним договором платежі, зокрема суму кредиту в розмірі 115 000,00 (сто п`ятнадцять тисяч) гривень, нуль копійок, та плату за користування кредитом в розмірі 82 800,00 (вісімдесят дві тисячі вісімсот) гривень, нуль копійок, у строк до 30.12.2024 року, а також проценти і штрафи, що можуть бути нараховані згідно умов Основного договору у випадку порушення Боржником своїх зобов`язань (пункт 2.1).
Поручитель ознайомлений з умовами Основного договору повністю їх розуміє та усвідомлює свої зобов`язання за Договором (пункт 2.2).
У випадку невиконання Боржником свого зобов`язання Поручитель та Боржник відповідають перед Кредитодавцем як солідарні боржники (п. 3.1 Договору поруки). 
У разі порушення Поручителем вимог п. 3.3 Договору поруки 1, Поручитель зобов`язаний сплатити Кредитодавцю пеню подвійної облікової ставки Національного банку України від суми несвоєчасного виконання зобов`язання за кожний банківський день прострочки. Сплата пені не звільняє Поручителя від належного виконання прийнятих згідно цього Договору поруки зобов`язань (п. 4.1 та 4.2 Договору поруки). 
Порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у випадку зміни зобов`язання, що спричинює збільшення відповідальності чи інші несприятливі наслідки для Поручителя, без згоди останнього (пункт 5.1).
Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє 10 років, але в будь-якому випадку – до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань (п. 7.1Договору поруки). 
Представлена копія Договору поруки підписана представниками сторін шляхом накладення 30.12.2021 електронного підпису відповідно до представленої роздруківки сервісу “Вчасно”.
30 червня 2025 року ТОВ “Азурро Фінанс” складено до боржника ФОП Ван Г.В. та поручителя ОСОБА_1 претензію, в якій Кредитодавець посилається на порушення умов Кредитного договору, в частині своєчасного та остаточного повернення коштів, отриманих на підставі Кредитного договору, у зв`язку із чим розмір заборгованості станом на 30.06.2025 становить 315 675,00 грн, з яких 115 000,00 грн простроченої заборгованості за сумою кредиту, 144 900,00 грн простроченої заборгованості за процентами та 55 775,00 грн строкової заборгованості за штрафами та пенею. 
Відповідно до представленого опису вкладення у цінний лист претензію надіслано відповідачу 01 липня 2025 року.
Судом встановлено, що предметом позову у даній справі є стягнення заборгованості за Кредитним договором № 3012/01 від 30.12.2021 р. у розмірі 315 675,00 грн в солідарному порядку з ФОП Ван Г.В. та ОСОБА_1 .
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
У п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, який в силу вимог ч. 1 ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами. 
Згідно з ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ч. 1 ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом. 
Згідно з частиною першою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. 
Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір).
Згідно з ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. 
Відповідно до ст. 536 ЦК України, розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 (“Позика”), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно із абз. 1 ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. 
Згідно ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. 
Стаття 554 ЦК України встановлює, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. 
Відповідно до ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі.
Відповідно до статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. 
Закон України “Про електронну комерцію” визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. 
Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. 
Частинами 4, 5 та 6 ст. 18 Закону України “Про електронні довірчі послуги”, кваліфікована електронна довірча послуга створення, перевірки та підтвердження кваліфікованого електронного підпису чи печатки надається лише кваліфікованими надавачами електронних довірчих послуг, які: забезпечують підтвердження кваліфікованого електронного підпису чи печатки згідно з вимогами, встановленими частиною другою цієї статті; надають можливість будь-яким особам отримувати результат процесу підтвердження із застосуванням щонайменше удосконаленого електронного підпису чи удосконаленої електронної печатки кваліфікованого надавача електронних довірчих послуг автоматизованим способом. 
Електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та не розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. Кваліфікований електронний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та має презумпцію його відповідності власноручному підпису. 
Підписання електронного документу - це додавання підписантом до документу електронних даних у вигляді Електронного Підпису (КЕП), який поєднує особу з підписаним документом для засвідчення факту погодження, засвідчення або підтвердження завізованого документу та надає електронному документу юридичної сили. 
Кваліфікований електронний підпис використовується лише його власником, ідентифікаційні дані якого зазначені в сертифікаті відкритого ключа, без права його передачі іншим особам. Електронний підпис є аналогом власноручного підпису та забезпечує достовірність і цілісність інформації, викладеної у документі, а також дає змогу ідентифікувати особу, яка підписала документ. Електронний документ, підписаний (погоджений) із застосуванням електронного підпису або засвідчений електронною печаткою, не потребує візуального відтворення підпису або відбитка печатки. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. 
За приписами статті 3 Закону України “Про електронну комерцію”, електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. 
Частина 5 статті 11 Закону України “Про електронну комерцію” передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. 
З врахуванням положення ч. 1 ст. 5 Закону України “Про електронні документи та електронний документообіг” правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. 
Також, відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України “Про електронні документи та електронний документообіг”, електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. 
Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України “Про електронні документи та електронний документообіг” оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України “Про електронний цифровий підпис”. 
З урахуванням викладеного, з поданих до суду матеріалів вбачається, що сторонами узгоджені всі умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
При цьому суд критично ставиться до заперечень сторони відповідача щодо того, що документ, що підписано у сервісі Вчасно, має назву “Кредитний Договір.pdf” без номеру договору, його дати та будь-яких інших ідентифікуючих ознак, в зв`язку з чим представник відповідача зауважує, що позивач не надав належних, допустимих та достовірних доказів, які б свідчили про укладення кредитного договору відповідачем на зазначених позивачем умовах, та аналогічно щодо укладення договору поруки. 
Суд зауважує, що заперечуючи щодо того, що наведені роздруківки з сервісу Вчасно мають відношення до Кредитного договору №3012/02 від 30.12.2021 та Договору поруки №3012/02 від 30.12.2021, сторона відповідача в той же час не надає доказів на підтвердження власних заперечень, зокрема навіть не зазначає, які інші договори були підписані Ван Г.В. 30.12.2021 з ТОВ “Азурро Фінанс”, в зв`язку з чим вказані заперечення відповідача суд відхиляє як неспроможні.
Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність фактичних обставин укладення Кредитного договору №3012/02 від 30.12.2021 між ТОВ “Азурро Фінанс” та ФОП Ван Г.В., а також Договору поруки №3012/02 від 30.12.2021 між ТОВ “Азурро Фінанс” та Ван Г.В. як фізичною особою.
Окрім того, проаналізувавши наведені вище норми матеріального права в аспекті спірних правовідносин, суд зазначає, що між ТОВ “Азурро Фінанс” як Позикодавцем/Кредитодавцем та ФОП Ван Г.В. як Позичальником виникли господарські зобов`язання, підставою яких є укладений 30 грудня 2021 року Кредитний договір.
При цьому ТОВ “Азурро Фінанс” як Позикодавцем доведено виконання взятих на себе за умовами Кредитного договору зобов`язань та надання грошових коштів ФОП Ван Г.В. як Позичальнику у розмірі 115 000,00 грн, що підтверджується дослідженою в ході судового розгляду справи платіжною інструкцією від 30.12.2021 № 447. 
Суд зазначає, що відповідно до внесеної до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань інформації 10.04.2008 здійснено державну реєстрацію Ван Ганни Василівни (РНОКПП НОМЕР_1 ) як фізичної особи-підприємця.
Згідно із частиною 2 статті 50 ЦК України фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом. 
Відповідно до ч. 1 ст. 52 ЦК України фізична особа - підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.
Статтею 541 ЦК України визначено, що солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.
Згідно з ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.
З огляду на наведене суд зауважує, що позивачем у позовній заяві невірно визначено склад сторін та заявлено позовну вимогу про солідарне стягнення з одного й того самого суб`єкта права, оскільки відповідач1 як фізична особа-підприємець Ван Г.В. та відповідач2 як фізична особа Ван Г.В. є однією і тією ж фізичною особою з єдиним РНОКПП, тобто множинність осіб на стороні боржника відсутня, що суперечить суті солідарного зобов`язання та нормам матеріального права.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині солідарного стягнення кредитної заборгованості, вважаючи належним відповідачем у даній справі – ФОП Ван Г.В.
Відповідно до Розрахунку заборгованості Кредитном договором № 3012/01 від 30.12.2021 року станом на 30.06.2025 заборгованість ФОП Ван Ганна Василівна перед Товариством з обмеженою відповідальності “Азурро Фінанс” становить 315 675,00 грн, яка складається з: 
- Прострочена заборгованість за сумою кредиту 115 000,00 грн. 
- Прострочена заборгованість за комісією 0,00 грн. 
- Прострочена заборгованість за процентами 144 900,00 грн. 
- Строкова заборгованість за сумою кредиту 0,00 грн. 
- Строкова заборгованість за комісією 0,00 грн. 
- Строкова заборгованість за процентами 0,00 грн. 
- Строкова заборгованість за штрафами та пенею 55 775,00 грн. 
Станом на дату 30.06.2025 року ТОВ “Азурро Фінанс” повідомляє, що заборгованість за Кредитним договором № 3012/01 від 30.12.2021 року не погашена.
Враховуючи встановлені судом обставини та те, що матеріали справи не містять доказів перерахування ФОП Ван Г.В. в строк до 30.12.2023 115 000,00 грн, господарський суд вважає наявними правові підстави для стягнення з ФОП Ван Г.В. на користь ТОВ “Азурро Фінанс” 115 000,00 грн заборгованості за тілом кредиту – основної заборгованості. 
Доводи сторони відповідача, що в надану суму кредиту 115 000, 00 грн відповідно до умов договору входили відсотки до кінця строку дії договору та комісія, суд відхиляє з огляду на те, що в Додатку №1 до Кредитного договору №3012/01 від 30.12.2021 – чітко визначений графік погашення, який передбачає погашення як тіла кредита в розмірі 115 000,00 грн, так і погашення відсотків платежами по 3 450,00 грн на загальну суму 82 800,00 грн, що також підтверджується і п. 2.1. Договору поруки №3012/02.
У зв`язку із відсутністю своєчасного та остаточного повернення ФОП Ван Г.В. кредитних коштів ТОВ “Азурро Фінанс”, окрім заявлених до стягнення 115 000,00 грн заборгованості за тілом кредиту, просить стягнути 144 900,00 грн простроченої заборгованості за процентами та 55 775,00 грн строкової заборгованості за штрафами та пенею.
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Такі ж правила щодо сплати процентів застосовуються до кредитних відносин у силу частини 2 статті 1054 ЦК України та до відносин із комерційного кредиту – в силу частини 2 статті 1057 цього Кодексу.
Відповідно ж до статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16, вирішуючи виключну правову проблему щодо визначення періоду нарахування кредиторських вимог, що виникли у зв`язку з невиконанням договору банківського кредиту, які за своєю сутністю є процентами за користування кредитом, зробила такі висновки:
- припис абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною 2 статті 1050 ЦК України (пункт 91 постанови);
- вказаних вище висновків Велика Палата Верховного Суду також дійшла у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (пункти 53, 54) та від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.19). Велика Палата Верховного Суду вважає, що підстав для відступу від таких висновків немає (пункт 92 постанови);
- якщо боржник не сплатив суму боргу, яка складається з тіла кредиту та процентів, нарахованих в певній сумі на час закінчення строку кредитування чи на час пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, то прострочення такого грошового зобов`язання не призводить до подальшої зміни його розміру, але в боржника виникає додатковий обов`язок щодо сплати річних процентів, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України (пункт 100 постанови);
- у разі порушення позичальником зобов`язання з повернення кредиту настає відповідальність – обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором (пункт 103 постанови);
- можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за "користування кредитом"). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав) (пункт 128 постанови).
Умовами дослідженого Кредитного договору передбачено наступне:
Позичальник зобов`язується повернути та здійснити плату за його користування до закінчення строку дії Договору згідно графіку, передбаченого цим Договором, але в будь-якому разі цей Договір діє до повного виконання Позичальником своїх зобов`язань за цим Договором (пункт 2.2).
За користування кредитом Позичальник виплачує Кредитодавцю проценти, зазначені на першій сторінці Договору. Щомісячна плата за користування кредитом нараховується щомісячно у вигляди процентів за кожен місяць користування кредитом (пункт 3.1).
Плата за користування кредитом, вказана в Договорі, нараховується щомісячно та розраховується від загального розміру кредиту. Крім щомісячних процентів, може стягуватися разова комісій вказана в Договорі від загального розміру кредиту. Разова комісія стягується із суми кредиту в момент перерахування кредиту на банківський рахунок Позичальника. Таким чином, у випадку нарахування разової комісії Позичальнику перераховується сума кредиту за вирахуванням суми разової комісії (пункт 3.2).
Загальна вартість кредиту зазначена на першій сторінці Договору. Частка основної суми та процентів в цій фіксованій сумі розраховується Кредитодавцем згідно Умов кредиту зазначені на першій сторінці Договору. Останній платіж коригується виходячи із залишку основної суми та несплачених процентів (пункт 3.3).
Процентна ставка за цим договором є фіксованою. Метод нарахування платежів – ануїтет. У разі, якщо на дату закінчення строку дії договору кредит не було погашено, то строк дії договору продовжується до моменту повної виплати простроченої заборгованості по відсоткам за користування кредитом, тілу кредиту, штрафів за несвоєчасну оплату, при цьому відсоткова старка за користування простроченої суми кредиту є фіксованою та складає 36 % річних від простроченої сумі кредиту (пункт 3.4).
Відповідно до 1 аркушу Кредитного договору, а саме розділу Умови кредиту:… загальна плата за користування кредитом – 86 250,00 грн, з яких 82 800,00 грн % за користування, 3 450,00 грн сума разової комісії; строк дії договору – до 13.12.2023.
Аналогічна сума у розмірі 82 800,00 грн процентів за користування визначена у Додатку № 1 до Кредитного договору у графі “погашення %” як загальна суму нарахованих процентів за всіма 24 платежами.
Поряд із наведеним, відповідно до представленого ТОВ “Азурро Фінанс” разом із позовною заявою розрахунку заборгованості за ФОП Ван Г.В. обліковується 144 900,00 грн суми заборгованості по нарахованим відсоткам за користування кредитом за період з 30.12.2021 по 30.06.2025.
Як встановлено судом, 30 грудня 2023 року є останнім днем строку дії Кредитного договору, тобто є останнім днем строку, впродовж якого наявні правові підстави для нарахування передбачених Кредитним договором процентів за користування кредитом, відтак відсутні правові підстави для стягнення передбачених Кредитним договором процентів за користування кредитом після 30 грудня 2023 року.
Відтак, господарський суд доходить до висновку, що укладаючи Кредитний договір Кредитодавцем та Позичальником погоджено сукупний розмір плати за користування кредитом у вигляді фіксованої суми процентів, у зв`язку із чим вважає наявним у ТОВ “Азурро Фінанс” права на стягнення строкової заборгованості за процентами виключно в межах погодженої суми (82 800 грн) та строку дії Кредитного договору (30.12.2021-30.12.2023).
При цьому, якщо боржник не сплатив суму боргу, яка складається з тіла кредиту та процентів, нарахованих в певній сумі на час закінчення строку кредитування чи на час пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, то прострочення такого грошового зобов`язання не призводить до подальшої зміни його розміру, але в боржника виникає додатковий обов`язок щодо сплати річних процентів, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України.
У той же час, приписами пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
З розрахунку кредитної заборгованості за кредитним договором №3012/01 від 30.12.2021 за період з 30.12.2021 по 30.06.2025, доданого позивачем до позовної заяви, вбачається, що ФОП Ван Г.В. 28.01.2022 внесла платіж в розмірі 3 450,00 грн, що відповідає розміру щомісячного платежу - % за користування кредитом.
Враховуючи вищевикладене, господарський суд доходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з ФОП Ван Г.В. на користь ТОВ “Азурро Фінанс” 79 350,00 грн (82 800,00 – 3 450,00) строкової заборгованості за процентами, тобто в межах погоджених Кредитним договором, в решті заявленої до стягнення заборгованості за процентами суд відмовляє, у зв`язку із відсутністю правових підстав для задоволення позовних вимог в цій частині. 
Так само господарський суд відмовляє у задоволенні вимог про стягнення штрафу у сумі 55 775,00 грн на підставі пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, адже відповідна заборгованість (неустойка у вигляді штрафу) виникла після оголошення воєнного стану в Україні (котрий станом на дату ухвалення рішення не скасовано), відтак остання підлягає списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Згідно з ст. 73, 76 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи, а вірогідні докази - це ті, які на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Матеріали справи не містять доказів, які були б відхилені судом.
За правилами ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. 
Частиною 1 ст. 14 ГПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. ч. 2, 3, 4 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
При цьому доказами, згідно з частиною першою статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема письмовими, речовими та електронними доказами, відповідно до частини другої наведеної норми. Докази, які надаються учасниками справи до суду, мають відповідати встановленим критеріям належності, допустимості, достовірності та достатності, що визначені статтями 76 - 79 ГПК України.
Враховуючи принципи змагальності сторін та диспозитивності господарського судочинства суд не збирає докази за власною ініціативою та ухвалює рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів.
За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому, так як частково обґрунтовані та доведені. 
Доводи сторони відповідача не знайшли підтвердження в ході судового розгляду справи та в повному обсязі спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Судом встановлено, що позивач при пред`явленні позову сплатив судовий збір у розмірі 3788,10 грн, що вбачається із платіжної інструкції № 467 від 02.09.2025 на суму 3663,90 грн та платіжної інструкції №544 від 07.10.2025 на суму 124,20 грн.
Таким чином, враховуючи висновок суду про часткове задоволення позовних вимог в розмірі 194 350,00 грн (115 000,00 + 79 350, 00), що становить 62% від заявленої до стягнення в позовних вимогах суми, судовий збір у розмірі 2 348,62 грн (62% від 3788,10 грн) підлягає стягненню з відповідача.
Керуючись ст. ст. 4, 5, 74-75, 129, 237-251 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:
1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “Азурро Фінанс” до ФОП Ван Ганни Василівни та ОСОБА_1 про стягнення 315 675,00 грн – задовольнити частково.
2. Стягнути з ФОП Ван Ганни Василівни /РНОКПП НОМЕР_1 , адреса – АДРЕСА_1 / на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Азурро Фінанс” /ЄДРПОУ 39080455, адреса – 01133, м. Київ, вул. Коновальця Євгена, буд. 36-Д, приміщення 65-з/ заборгованість за кредитним договором №3012/01 від 30.12.2021 у сумі 194 350,00 грн /сто дев`яносто чотири тисячі триста п`ятдесят гривень 00 копійок/, з яких: 115 000,00 грн – тіло кредиту, 79 350, 00 – відсотки за користування кредитом, а також стягнути сплачений судовий збір в розмірі 2 348,62 грн /дві тисячі триста сорок вісім гривень 62 копійки/.
3. В іншій частині позовних вимог – відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Повне судове рішення складено та підписано 16 лютого 2026 р.

Суддя Н.Д. Петренко