1	Справа № 335/9216/25  1-кп/335/469/2026 	

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 квітня 2026 року м.Запоріжжя
Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні угоду про визнання винуватості, укладену 12.03.2026 у кримінальному провадженні, яке внесене 03.06.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань №42025082030000040, за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця міста Запоріжжя Запорізької області, який має вищу освіту, офіційно не працевлаштованого, розлученого, який має на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, - 
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.332, ч.2 ст.369-2 КК України, -
В С Т А Н О В И В:

Згідно з чинним законодавством України, в умовах воєнного стану через повномасштабну війну з Російською Федерацією встановлено ряд обмежень, щодо перетину державного кордону громадянами України чоловічої статі віком від 18 до 60 років. Порядок перетину державного кордону України даною категорією осіб визначають Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та «Правила перетинання державного кордону громадянами України», затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57. 
Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: визнані в установленому порядку особами з інвалідністю або відповідно до висновку військово-лікарської комісії тимчасово непридатними до військової служби за станом здоров`я на термін 6-12 місяців (з наступним проходженням військово-лікарської експертизи). 
Згідно п. 26 «Правил перетинання державного кордону громадянами України», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57, у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану право на перетин державного кордону, крім осіб, зазначених у пунктах 2-1 та 2-2 цих Правил, також мають інші військовозобов`язані особи, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації. Ця норма не поширюється на осіб, визначених в абзацах другому і третьому частини третьої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а також пункті 2-14 цих Правил.
Так, при невставлених досудовим розслідуванням обставинах, часі та місці ОСОБА_6 , будучи обізнаним про наявність вищевказаних обмежень, керуючись прагненням до наживи, вступив у злочинну змову з невстановленими досудовим розслідуванням особами з числа працівників районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (далі Р(М)ІНФОРМАЦІЯ_11), які уповноважені на зняття або виключення з військового обліку призовників і військовозобов`язаних, а також невстановленими медичними працівниками з числа членів військово-лікарських комісій (далі - ВЛК), уповноваженими на прийняття рішення щодо непридатності особи до військової служби, спільно з якими, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, вирішив зайнятися злочинною діяльністю, спрямованою на сприяння незаконному переправленню осіб чоловічої статі у віці від 18 до 60 років через державний кордон України, шляхом надання порад, вказівок, наданням засобі та усунення перешкод для такого переправлення, а саме шляхом виготовлення офіційних документів, які містять завідомо неправдиві відомості та надають право громадянам України безперешкодно перетинати державний кордон України, з метою незаконного особистого збагачення.
Суть злочинної діяльності полягала в наступному:
- ОСОБА_6 , будучи цивільною особою, мав виступати посередником між особами з числа громадян України чоловічої статі призовного віку, які виявили бажання незаконно перетнути державний кордон України, та невстановленими досудовим розслідуванням особами з числа працівників Р(М)ІНФОРМАЦІЯ_11 та невстановленими медичними працівниками з числа членів ВЛК, з метою уникнення можливості ідентифікувати спільників з числа уповноважених осіб, а саме повинен був безпосередньо отримувати від таких осіб копії особистих документів та грошові кошти за виготовлення документів, які містять завідомо неправдиві відомості, необхідні для визнання непридатними до військової служби та подальшого зняття з військового обліку, які забезпечили б безперешкодний перетин державного кордону України. Крім того, до злочинних обов`язків ОСОБА_6 входило передання готових документів, що містять завідомо неправдиві відомості, громадянам України призовного віку, які планували незаконно перетнути державний кордон України, шляхом їх передання з рук в руки та надання порад та вказівок особам, які за неправомірну вигоду будуть зняті з військового обліку, щодо їх поведінки при безпосередньому перетині державного кордону. 
- невстановлені медичні працівники з числа членів ВЛК, повинні були, отримавши від ОСОБА_6 копії документів «клієнта» та частину грошових коштів, виготовити документи, необхідні для зняття з військового обліку, а саме внести завідомо неправдиві відомості до висновку ВЛК про непридатність до проходження військової служби, на підставі якого невстановлені досудовим розслідуванням особи з числа працівників Р(М)ІНФОРМАЦІЯ_11 повинні були прийняти рішення про виключення з військового обліку вказаних громадян України призовного віку.
Задля досягнення своєї злочинної мети ОСОБА_6 за допомогою кола знайомих, підшукував осіб з числа громадян України чоловічої статі призовного віку, які виявили бажання незаконно перетнути державний кордон України, яким пояснював процедуру злочинної схеми отримання документів, які надають можливість безперешкодного перетину державного кордону України, та «вартість» такої послуги, яка складала від 8000 до 21000 доларів США. При згоді особи на зазначені ОСОБА_6 умови, останній отримував від такої особи грошові кошти та копії документів, та передавав невстановленим досудовим розслідуванням особами з числа працівників Р(М)ІНФОРМАЦІЯ_11 та медичних працівників з числа членів ВЛК. В подальшому ОСОБА_6 координував дії «клієнта» щодо отримання ним документів про зняття з військового обліку. 
Так, ОСОБА_6 , діючи за попереднього змовою з невстановленими досудовим розслідуванням особами з числа працівників Р(М)ІНФОРМАЦІЯ_11 та медичних працівників з числа членів ВЛК, відповідно до розробленого раніше плану, розуміючи законодавчу процедуру проходження військово-лікарської експертизи, встановлення придатності за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, підшукав особу з числа громадян України призовного віку, а саме ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який виявив бажання здійснити незаконний перетин державного кордону України, не маючи на те законних підстав. 
В подальшому, 15 травня 2025 року, у другій половині дня, ОСОБА_6 , використовуючи власний номер телефону НОМЕР_1 здійснив телефонний дзвінок на номер мобільного телефону, який належить ОСОБА_4 . В ході телефонної розмови ОСОБА_6 повідомив, що має можливість допомогти ОСОБА_4 у виготовленні документів для безперешкодного перетину державного кордону України за грошову винагороду. 
Продовжуючи реалізацію злочинного умислу, направленого на сприяння незаконному переправленню ОСОБА_4 через державний кордон України, діючи з корисливих мотивів, за попередньої змовою групою осіб, виконуючи свою роль у злочинній схемі, 13 червня 2025 року, приблизно о 16 годині 25 хвилин, за адресою: місто Запоріжжя, вулиця Ситова, будинок 14, біля кафе «Флеш», та 19 червня 2025 року, приблизно о 15 годині 30 хвилин, за адресою: місто Запоріжжя, вулиця Ситова, будинок 14, біля кафе «Флеш», при особистих зустрічах з ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , надав поради щодо незаконного перетину державного кордону, а саме описав три можливі схеми: оформлення опікунства над особою з інвалідністю; оформлення інвалідності безпосередньо ОСОБА_4 ; та повне зняття з військового обліку так званий «білий квиток». Крім того, при вказаних зустрічах ОСОБА_6 пояснив ОСОБА_4 , що він ( ОСОБА_6 ) має можливість за грошову винагороду виготовити необхідні документи за всіма трьома варіантами, тобто має можливість виготовити та надати ОСОБА_4 засоби для усунення перешкод для виїзду за кордон, на що ОСОБА_4 повідомив, що йому потрібно порадитись зі своїми батьками та вирішити, який саме варіант обрати.
В подальшому, продовжуючи реалізацію злочинного умислу, направленого на сприяння незаконному переправленню ОСОБА_4 через державний кордон України, шляхом надання порад, вказівок, наданням засобів та усунення перешкод для такого переправлення, діючи з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, 24 червня 2025 року, приблизно о 11 годині 00 хвилин, за адресою: бульвар Марії Примаченко, 2-а, біля кафе «Сенатор» відбулась особиста зустріч ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , в ході якої ОСОБА_6 повторно пояснив процедуру отримання фіктивних документів, які містять завідомо неправдиві відомості, а саме: виготовлення висновку ВЛК про непридатність ОСОБА_4 до військової служби та повне зняття з військового обліку так званий «білий квиток», вартість зазначеної послуги, яка становить 21 000 доларів США, та перелік необхідних особистих документів, які повинен надати ОСОБА_4 , а саме копію паспорта громадянина України та копію військового квитка на ім`я ОСОБА_4 .
В подальшому ОСОБА_6 , продовжуючи реалізацію злочинного умислу, діючи згідно розробленого злочинного плану, 26 червня 2025 року, приблизно о 14 годині 20 хвилин, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , отримав від ОСОБА_4 необхідні для виготовлення документів, які містять завідомо неправдиві відомості та надають право громадянам України безперешкодно перетинати державний кордон України документи, а саме: копії паспорта громадянина України з додатком, копії військового квитка на ім`я ОСОБА_4 , та грошові кошти у розмірі 21 000 доларів США, після чого повинен був у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб та час передати вищезазначені данні та грошові кошти невстановленим досудовим розслідуванням особам з метою виготовлення документів військово-лікарської комісії про проходження військово-лікарської експертизи на непридатність до проходження військової служби, з подальшим виключенням з військового обліку, які надають право безперешкодного перетину державного кордону України, тобто виготовлення засобів для усунення перешкод для незаконного переправлення ОСОБА_4 за кордон. 
Таким чином, у період часу з 13.06.2025 до 26.06.2025 ОСОБА_6 будучи обізнаним про законодавчі обмеження для виїзду осіб чоловічої статі призовного віку за кордон України, керуючись прагненням до наживи, діючи за попередньою змовою з невстановленими досудовим розслідуванням особами з числа працівників ВЛК та Р(М)ІНФОРМАЦІЯ_11, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, сприяв незаконному переправленню ОСОБА_4 через державний кордон України, шляхом надання порад, вказівок, а саме надавав консультації щодо способів незаконного переправлення через кордон, а також обіцяв виготовити та надати ОСОБА_7 засоби для усунення перешкод для такого перетину, шляхом виготовлення документів, які містять завідомо неправдиві відомості та надають право громадянам України безперешкодно перетинати державний кордон України, а саме висновок про непридатність до військової служби ОСОБА_4 та зняття останнього з військового обліку, які усунули б перешкоди для виїзду ОСОБА_4 за кордон у вигляді обмежень, встановлених законодавством.
Отже, ОСОБА_6 учинив злочин за ч. 3 ст. 332 КК України, а саме сприяння порадами, вказівками, надання засобів, усунення перешкод організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчинене з корисливих мотивів за попередньою змовою групою осіб.
Окрім того, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , вступиш у злочинну змову з невстановленими досудовим розслідуванням особами з числа працівників Р(М)ІНФОРМАЦІЯ_11), які уповноважені на зняття або виключення з військового обліку призовників і військовозобов`язаних, а також невстановленими медичними працівниками з числа членів ВЛК, уповноваженими на прийняття рішення щодо непридатності особи до військової служби, для сприяння незаконному переправленню осіб чоловічої статі у віці від 18 до 60 років через державний кордон України, отримав реальну можливість здійснювати вплив на таких осіб, які уповноважені на виконання функцій держави, за неправомірну вигоду.
Так, у травні 2025 року, більш точну дату в ході досудового розслідування не встановлено, але не пізніше 15 травня 2025 року, ОСОБА_6 прийняв рішення про вчинення кримінального правопорушення (злочину), пов`язаного з одержанням неправомірної вигоди для себе та третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.
Так, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з невстановленими досудовим розслідуванням особами, розуміючи законодавчу процедуру проходження військово-лікарських комісій (далі - ВЛК), встановлення придатності за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, підшукав особу з числа громадян України призивного віку, а саме  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який виявив бажання здійснити незаконний перетин державного кордону України. 
В подальшому, 15 травня 2025 року, у другій половині дня ОСОБА_6 , використовуючи власний номер телефону НОМЕР_1 здійснив телефонний дзвінок на номер мобільного телефону, який належить ОСОБА_4 . В ході телефонної розмови ОСОБА_6 повідомив, що має можливість допомогти ОСОБА_4 у виготовленні документів для безперешкодного перетину державного кордону України за грошову винагороду. 
Продовжуючи реалізацію злочинного умислу, направленого на одержання неправомірної вигоди для себе та третьої особи, а саме на працівників ВЛК та Р(М)ІНФОРМАЦІЯ_11, які є уповноваженими на виконання функцій держави, за вплив на прийняття рішення такими особами, діючи з корисливих мотивів, за попередньої змовою групою осіб, виконуючи свою роль у злочинній схемі, 13 червня 2025 року, приблизно о 16 годині 25 хвилин, за адресою: місто Запоріжжя, вулиця Ситова, будинок 14, біля кафе «Флеш», та 19 червня 2025 року, приблизно о 15 годині 30 хвилин, за адресою: місто Запоріжжя, вулиця Ситова, будинок 14, біля кафе «Флеш», при особистих зустрічах з ОСОБА_4 , ОСОБА_6 неодноразово повідомив, що має можливість вирішити питання оформлення документів, які містять завідомо неправдиві відомості та надають право громадянам України безперешкодно перетинати державний кордон України, а саме описав три можливі схеми: оформлення опікунства над особою з інвалідністю; оформлення інвалідності безпосередньо ОСОБА_4 ; та повне зняття з військового обліку так званий «білий квиток», та запевнив ОСОБА_7 , що має відповідні особисті зв`язки в Р(М)ІНФОРМАЦІЯ_11 та ВЛК, створивши у останнього уявлення про реальну можливість здійснення впливу на таких осіб, уповноважених на виконання функцій держави, як безпосередньо уповноважені приймати рішення про встановлення групи інвалідності та зняття з військового обліку. 
В подальшому, продовжуючи реалізацію злочинного умислу, направленого на одержання неправомірної вигоди для себе та третьої особи, уповноваженої на виконання функцій держави, діючи з корисливих мотивів, за попередньої змовою групою осіб, 24 червня 2025 року, приблизно о 11 годині 00 хвилин, за адресою: бульвар Марії Примаченко, 2-а, біля кафе «Сенатор» відбулась особиста зустріч ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , в ході якої ОСОБА_6 повторно пояснив процедуру отримання фіктивних документів, які містять завідомо неправдиві відомості, а саме: повне зняття з військового обліку так званий «білий квиток», та пообіцяв виготовити такі документи за надання ОСОБА_4 йому ( ОСОБА_6 ) неправомірної вигоди в сумі 21 000 доларів США, тобто пообіцяв здійснити вплив на осіб, уповноважених на виконання функцій держави, з числа працівників ВЛК та Р(М)ІНФОРМАЦІЯ_11, уповноважених приймати рішення про непридатність особи до військової служби та зняття з військового обліку. 
В подальшому ОСОБА_6 , продовжуючи реалізацію злочинного умислу, діючи згідно розробленого злочинного плану, 26 червня 2025 року, приблизно о 14 годині 20 хвилин, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , отримав від ОСОБА_4 необхідні для виготовлення документів, які містять завідомо неправдиві відомості та надають право громадянам України безперешкодно перетинати державний кордон України документи, а саме: копії паспорта громадянина України з додатком, копії військового квитка на ім`я ОСОБА_4 , та неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у розмірі 21 000 доларів США, для себе та невстановлених осіб, уповноважених на виконання функцій держави, з числа працівників ВЛК та Р(М)ІНФОРМАЦІЯ_11, уповноважених приймати рішення про непридатність особи до військової служби та зняття з військового обліку.
Таким чином, ОСОБА_6 , діючи з єдиним умислом, направленим на одержання від потерпілого ОСОБА_4 неправомірної вигоди, отримав від останнього неправомірну вигоду у сумі 21 000 доларів США, за вплив на прийняття рішення невстановленими в ході досудового розслідування службовими особами з числа членів військово-лікарської комісії, які діють на території міста Запоріжжя та службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_3 , щодо виготовлення документів, шляхом внесення завідомо неправдивих відомостей про проходження військово-лікарської комісії, діагноз, наявність у громадянина підстав для встановлення непридатності до проходження військової служби та подальше виключення з військового обліку, які в подальшому могли б стати підставою для безперешкодного перетину державного кордону України.
Отже ОСОБА_6 учинив злочин за ч. 2 ст. 369-2 КК України, а саме у одержанні неправомірної вигоди для себе та третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави. 
12.03.2026 між прокурором Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_6 , за участі захисника ОСОБА_5 , на підставі статей 36, 468, 469, 470, 472, 473, 476 КПК України було укладено угоду про визнання винуватості у рамках кримінального провадження, внесеного 03.06.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42025082030000040.
Згідно зі змістом наведеної угоди, яка скріплена підписами сторін, обвинувачений повністю визнав себе винуватим в інкримінованих йому органом досудового розслідування злочинах та зобов`язався беззастережно визнати у судовому провадженні свою винуватість в обсязі пред`явленого обвинувачення. Сторони узгодили призначити ОСОБА_6 необхідне та достатнє для його виправлення покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 369-2 КК України у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки; за ч. 3 ст. 332 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років, без позбавлення права обіймати певні посади або займатись певною діяльністю, без конфіскації майна. На підставі положень ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_6  покарання в виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років, без позбавлення права обіймати певні посади або займатись певною діяльністю, без конфіскації майна. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6  від відбування призначеного покарання з випробуванням.
Крім того,умовами угоди передбачено, що ОСОБА_6  сприяє викриттю іншої особи у вчиненні корупційного кримінального правопорушення чи кримінального правопорушення, пов`язаного з корупцією,в тому числі шляхом надання свідчень щодо невстановленої особи, з якою перебував у змові, яка причетна до організації незаконного переправлення осіб через державний кордон, шляхом виготовлення документів щодо фіктивної інвалідності або зняття з військового обліку; відшкодувати завданий збиток потерпілому.
Крім того ОСОБА_6 зобов`язується впродовж 15 (п`ятнадцяти) днів з моменту набрання вироком законної сили зробити внесок на рахунок сил оборони України, а саме на рахунок військової частини НОМЕР_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ): НОМЕР_3 , в розмірі 160 000 (сто шістдесят тисяч) гривень 00 копійок.
В угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України та наслідки невиконання угоди, встановлені ст. 476 КПК України.
При цьому, у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 визнав винуватим себе у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332; ч. 2 ст. 369-2 КК України, не заперечував проти обставин зазначених у обвинувальному акті, не оспорював час, місце та спосіб вчинення ним злочинів, описаних в угоді та обвинувальному акті. Уклавши відповідну угоду про визнання винуватості, він цілком розуміє надані йому законом права, а також роз`яснені йому судом наслідки укладення та затвердження вказаної угоди, визначені ст. 473 КПК України, - щодо обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями ст. 394 і ст. 424 КПК України, і щодо відмови від здійснення прав, передбачених ст. 474 ч. 4 п. 1 КПК України, а саме, права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину інкримінованого кримінального правопорушення, права на виклик і на допит у судовому засіданні свідків, права заявляти клопотання, права надання суду своїх доказів, а також, характер пред`явленого обвинувачення, відповідно до якого він визнає себе винним, вид покарання, і інші заходи, які можливо будуть застосовані до нього у разі затвердження зазначеної угоди судом, у тому числі, і наслідки невиконання вказаної угоди, визначені у ст. 476 КПК України. Також обвинувачений ОСОБА_6 просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене покарання. Крім того, обвинувачений вказав, що вказана угода про визнання винуватості укладена між ним та прокурором добровільно, за участі захисника без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз. Розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України. У зв`язку з чим ОСОБА_6 просив суд затвердити угоду, призначивши узгоджене покарання.
Прокурор в судовому засіданні зазначив, що при укладенні угоди про визнання винуватості були враховані обставини, передбачені статтями 469, 470 КПК України, дотримані вимоги процесуального та матеріального права, просила суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання.
Потерпілий ОСОБА_4 не заперечував проти затвердження угоди, зазначив про відсутність матеріальних чи моральних претензій до обвинуваченого.
Захисник ОСОБА_5 також вважав можливим затвердити угоду про визнання винуватості, зазначивши, що при укладенні угод між його підзахисним та прокурором були дотримані правила та вимоги, передбачені кримінальним процесуальним законодавством України та КК України, при цьому вказана угода була укладена з прокурором добровільно, без застосування насильства, примусу та погроз, оскільки пропозицію укладення угоди було спрямовано саме стороною захисту.
Згідно з пунктами 1, 2 частини четвертої статті 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченими може бути укладена у провадженні щодо:
- кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (крім кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією);
- корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи (осіб) у вчиненні будь-якого корупційного кримінального правопорушення чи кримінального правопорушення, пов`язаного з корупцією, та якщо інформація щодо вчинення такою особою (особами) кримінального правопорушення буде підтверджена доказами, і за умови повного або часткового (з урахуванням характеру та ступеня участі особи у вчиненні злочину) відшкодування підозрюваним або обвинуваченим завданого збитку або заподіяної шкоди (якщо такі збитки або шкода були завдані).
Згідно з приміткою до статті 45 КК України злочин, передбачений статтею 369-2 КК України відноситься до корупційних.
За умовами угоди передбачена співпраця обвинуваченого ОСОБА_6 щодо викриття осіб у вчиненні корупційного кримінального правопорушення чи кримінального правопорушення, пов`язаного з корупцією,в тому числі шляхом надання свідчень щодо невстановленої особи, з якою перебував у змові, яка причетна до організації незаконного переправлення осіб через державний кордон, шляхом виготовлення документів щодо фіктивної інвалідності або зняття з військового обліку.
Абзацом шостим частини 4 статті 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Отже, потерпілий ОСОБА_4 11.03.2026 надав письмову згоду прокурору на укладення угоди, кримінальне провадження не здійснюється щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи.
Отже, вимоги абзацу шостого частини четвертої статті 469 КПК України при укладенні угоди сторонами також дотримано.
Відтак невідповідності умов угоди вимогам КПК України та КК України суд не встановив.
Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угод за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши у обвинувачуваного про повне розуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які примусили його погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідків постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про те, що в даному кримінальному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості.
Оскільки на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, суд дійшов висновку, що мали місце діяння, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , а дії останнього органом досудового розслідування обґрунтовано кваліфіковані за ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 369-2 КК України, доведеною суд уважає і винуватість поза розумним сумнівом ОСОБА_6 у порядку, передбаченому статтями 468-476 КПК України.
На підставі викладених в угоді обставин, а також установлені під час розгляду угоди відомостей особистості обвинуваченого, пояснень, які надані захисником та обвинуваченим, які не заперечувались прокурором, потерпілим в судовому засіданні, на думку суду існують обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 відповідно до ст. 66 КК України, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування шкоди потерпілому ОСОБА_4 , бажання обвинуваченого використати кошти, передані в заставу, для їх подальшого внесення на спеціальні рахунки Національного банку України для цілей оборони України, а також внести донат на потреби сил оборони України з особистих коштів у розмірі 160 000 (сто шістдесят тисяч) гривень.
Крім того, ОСОБА_6 за місцем мешкання та місцем попередньої роботи характеризується позитивно, є раніше не судимою особою, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, є інвалідом 2 групи від загального захворювання.
Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_6 , відповідно до ст. 67 КК України в обвинувальному акті та угоді не зазначені.
У силу положень ст. 12 КК України злочини, передбачені ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 369-2 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів.
На виконання вимог ст. 474 КПК України судом з`ясовано обставини, які дають змогу впевнитися в тому, що обвинувачений усвідомлює свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде до нього застосовано, а також переконатися, що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Обвинуваченому роз`яснено наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.
Судом встановлено, що ініціювання, порядок укладення та зміст угоди про визнання винуватості 12.03.2026 між прокурором та обвинуваченим відповідає вимогам статей 469, 472 КПК України.
Також суд бере до уваги, що прокурором було враховано вимоги статей 469, 470 КПК України щодо обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні тяжкого злочину.
Отже, умови угоди не суперечать вимогам кримінального та кримінального процесуального законодавства України, узгоджена міра покарання, з призначенням в угоді покарання відповідає вимогам закону, а отже, відповідно до умов угоди ОСОБА_6 слід призначити покарання за ч. 3 ст. 332 КК України, згідно з вимогами ст. 69 КК України, встановивши наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, врахувавши позицію прокурора, суд вважає можливим призначити покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України, призначивши основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленою в санкції ч. 3 ст. 332 КК України, - у виді позбавлення волі строком на 5 років без конфіскації майна, без позбавлення права обіймати певні посади або займатись певною діяльністю; за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України - у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
На підставі положень ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, без позбавлення права обіймати певні посади або займатись певною діяльністю, без конфіскації майна.
Згідно із ч. 2 ст.75 КК України суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про визнання винуватості, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.
У кримінальних провадженнях щодо корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про визнання винуватості, якщо сторонами угоди узгоджено звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на строк не більше восьми років або іншого більш м`якого покарання, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням. 
Тривалість іспитового строку та обов`язки, що покладаються на особу, яку звільнено від відбування покарання з випробуванням, згідно з ч. 3 ст. 75 КК України визначаються виключно судом.
Отже, суд приходить до висновку про можливість звільнення ОСОБА_6 від відбуття покарання на підставі ст. 75 КК України, тобто з іспитовим строком на 1 (один) рік.
Крім того, відповідно до положень ч. 1 ст. 76 КК України, суд покладає на обвинуваченого ОСОБА_6 обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Згідно з п. 19 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суди повинні враховувати, що конфіскація майна, як вид додаткового покарання, призначається лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині КК за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини.
Отже, враховуючи положення статті 77 КК України щодо можливості застосування додаткових покарань при звільненні від відбування основного покарання з випробуванням, у разі прийняття рішення про таке звільнення, передбачена ч.3 ст.332 КК України конфіскація майна не застосовується, оскільки в зазначеному ст. 77 КК України переліку додаткових покарань, що можуть бути призначенні у такому випадку, вона відсутня.
Тож ухвалення рішення про звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням є підставою для не призначення йому додаткового покарання у виді конфіскації майна, передбаченою санкцією ч. 3 статті 332 КК України.
Оскільки таке покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65, 69 КК України, ступеню тяжкості злочинів та особистості обвинуваченого з урахуванням обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, а також відсутність обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, відповідає загальним засадам призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, а також вимогам ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань не вбачається.
Згідно з ч. 1 ст. 475 КПК України якщо суд переконався, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Виходячи з викладеного, перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
Підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, судом не встановлено.
Суд, вирішуючи питання про зміну обраного обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді застави, доходить висновку, що більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання зможе в повній мірі забезпечити його належну процесуальну поведінку та виконання покладених на нього обов`язків. До того ж, з часу застосування до ОСОБА_6 такого запобіжного заходу, як застава, ним не було допущено порушення покладених на нього процесуальних обов`язків, визначених в ухвалі суду, що свідчить про фактичну мінімізацію ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які в сукупності з обґрунтованою підозрою у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення були підставою для застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді застави.
Відповідно до ч.1 ст.179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Водночас, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України та зобов`язати його прибувати до суду за першою вимогою; повідомляти суд про зміну свого місця проживання.
Щодо задоволення клопотання в частині перерахування застави з рахунку ТУ ДСА в Запорізькій області на спеціальний рахунок для збору коштів на підтримку ЗСУ, суд зазначає, що відповідно до ч.11 ст.182 КПК України, застава, що не була звернена в дохід держави, повертається обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.
Порядком внесення коштів на спеціальний рахунок у разі застосування застави як запобіжного заходу, затвердженим постановою КМУ від 11.01.2012 року №15, внесення коштів на спеціальний рахунок у разі застосування застави як запобіжного заходу передбачений й порядок їх повернення, зокрема: кошти, внесені як застава, підлягають поверненню повністю або частково у випадках, передбачених КПК України.
Враховуючи, що клопотання про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого у вигляді застави підлягає задоволенню та заміні на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, під час розгляду справи, не встановлено даних про звернення застави у дохід держави, наявність заяви заставодавця ОСОБА_8 , суд доходить висновку про наявність підстав для перерахування застави з рахунку ТУ ДСА в Запорізькій області на спеціальний рахунок для збору коштів на підтримку ЗСУ.
Питання про скасування арешту майна слід вирішити в порядку ст. 174 КПК України, на підставі якої суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Керуючись статтями 7, 368-371, 373, 374, 395, 468-475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 12.03.2026 між прокурором Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_3 , та обвинуваченим ОСОБА_6 , за участі захисника ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, внесеному 03.06.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42025082030000040, за обвинуваченням ОСОБА_6  у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 369-2, ч.3 ст.332 КК України.
ОСОБА_6  визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 369-2, ч.3 ст.332 КК України та призначити узгоджене покарання:
- за ч. 2 ст. 369-2 КК України у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки;
- за ч. 3 ст. 332 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років, без позбавлення права обіймати певні посади або займатись певною діяльністю, без конфіскації майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_6  покарання в виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років, без позбавлення права обіймати певні посади або займатись певною діяльністю, без конфіскації майна.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6  від відбування призначеного покарання з випробуванням, установивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6  наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Запобіжний захід у виді застави відносно ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили змінити на запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, поклавши на нього такі обов`язки: прибувати до суду за першою вимогою, повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.
Попередити обвинуваченого ОСОБА_6 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі, визначеному КПК України.
Заставу у сумі 242240 грн. (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень, що внесена застводавцем ОСОБА_8 на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Запорізькій області згідно з квитанцією № ПН4122228 від 27.06.2025 року на підставі ухвали слідчого судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 27.06.2025 року, повернути та за заявою заставодавця ОСОБА_8 перерахувати на підтримку сил оборони України, на рахунок військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України, ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) з наступними реквізитами: Рахунок: №UA368201720313241002302004380 в Держказначейській службі України, м.Київ, МФО 820172, Код ЄДРПОУ 08267926, призначення платежу: допомога Збройним Силам України.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 27.06.2025 у справі № 333/5452/25 провадження № 1-кс/333/2195/25 на майно, вилучене 26.06.2025 під час проведення обшуку транспортного засобу Honda CR-V, д.н.з. НОМЕР_4 , у кузові сірого кольору, VIN: НОМЕР_5 , - скасувати.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 27.06.2025 у справі № 333/5452/25 провадження № 1-кс/333/2195/25 на транспортний засіб Honda CR-V, д.н.з. НОМЕР_4 , у кузові сірого кольору, VIN: НОМЕР_5 , який належить ОСОБА_6 , - скасувати.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 27.06.2025 у справі № 333/5452/25 провадження № 1-кс/333/2196/25 на майно, вилучене 26.06.2025 під час проведення обшуку транспортного засобу TOYOTA CAMRY, д.н.з. НОМЕР_6 , у кузові білого кольору, VIN: НОМЕР_7 , - скасувати.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 27.06.2025 у справі № 333/5452/25 провадження № 1-кс/333/2198/25 на майно вилучене 26.06.2025 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , та на грошові кошти у сумі 6 285 Євро купюрами номіналом: 100 Євро - 36 купюр, 50 Євро - 52 купюри, 20 Євро - 4 купюри, 5 Євро - 1 купюра; грошові кошти в сумі 12 261 доларів США купюрами номіналом: 100 доларів США - 122 купюри, 50 доларів США - 1 купюра, 2 долара США - 1 купюра, 1 долар США - 9 купюр, - скасувати.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 20.08.2025 у справі № 333/5452/25 провадження № 1-кс/333/2838/25 на майно, що належить на праві власності ОСОБА_6 : 
- земельну ділянку з кадастровим номером 2321586100:07:002:0001;
- приміщення квартири, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ;
- приміщення квартири, розташоване за адресою: АДРЕСА_4 ;
- приміщення квартири, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 ;
- приміщення квартири, розташоване за адресою: АДРЕСА_5 ;
- автомобільний транспортний засіб TOYOTA CAMRY, д.н.з. НОМЕР_6 , у кузові білого кольору, VIN: НОМЕР_7 , - скасувати.
Речові докази по кримінальному провадженню:
- флеш-носій Micro SD з двома аудіозаписами з назвами «WhatsApp Audio 2025-06-04 at 11.06.16», «WhatsApp Audio 2025-06-04 at 11.3031», скріншоти переписки з месенджеру Ватсап 2 шт., флеш-носій Micro SD з аудіозаписом з назвою «WhatsApp Audio 2025-06-20 at 16.15.17», флеш-носій Micro SD з аудіозаписом з назвою «WhatsApp Audio 2025-06-25», - залишити в матеріалах кримінального провадження;
- мобільний телефон «Xiaomi Redmi 11s», в корпусі темно-синього кольору, imei: НОМЕР_8 ,imei: НОМЕР_9 , переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_4 - залишити ОСОБА_4 .
Речові докази, вилучені слідчим під час затримання ОСОБА_6 , передані на відповідальне зберігання в камеру речових доказів Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, а саме:
- ключі чорного кольору від авто HONDA; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_10 ; грошові кошти у сумі 2 820 гривень купюрами номіналом 500 гривень (5 купюр), 200 гривень )1 купюра), 100 гривень (1 купюра), 20 гривень (1 купюра), мобільний пристрій іРhone 16 чорного кольору (ІМЕІ встановити не виявилось можливим через наявну систему логічного захисту), мобільний пристрій Samsung Galaxy A71 чорного кольору (ІМЕІ встановити не виявилось можливим через наявну систему логічного захисту); банківські картки у кількості 7 штук: UKRSIBBANK № НОМЕР_11 , Приват Банк для виплат № НОМЕР_12 , Приват Банк Універсальна № НОМЕР_13 , Приват Банк для виплат № НОМЕР_14 , Приват Банк для виплат № НОМЕР_15 , MonoBank № НОМЕР_16 , А-БАНК № НОМЕР_17 , довідка до акту огляду МСЕК №159666, - повернути ОСОБА_6 ;
- копія паспорту громадянина України на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на 1 арк.; копія витягу з реєстру територіальної громади на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на 1 арк.; копія військового квитка на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на 4 арк.; папка синього кольору у якій знаходились зазначені особисті документи ОСОБА_4 , - повернути ОСОБА_4 ;
- грошові кошти у загальному розмірі 200 доларів США купюрами номіналом 100 доларів США з номерами МК 19080200 В, QI 24992338 А, передані на відповідальне зберігання до банку через відповідальну особу УФЗБО ГУНП в Запорізькій області (квитанція № 1321 від 30.09.2025), - конфіскувати;
- імітаційні купюри в кількості 208 купюр по 100 доларів США купюрами номіналом 100 доларів США з номерами: QI24992338A, MK19080200B, HB02555543J, КА39249052А, НК10872173D, FB89523090В загальною сумою 20 800 доларів США, - знищити.
Речові докази, вилучені слідчим у ході особистого обшуку ОСОБА_6 , а саме:
- ключі чорного кольору від авто Toyota, пенсійне посвідчення на ім`я ОСОБА_6 № НОМЕР_18 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_19 , передані на відповідальне зберігання ОСОБА_6 - залишити ОСОБА_6 .
Речові докази, визнані слідчим після вилучення під час обшуку автомобільного транспортного засобу Honda CR-V, д.н.з. НОМЕР_20 , у кузові сірого кольору, VIN: НОМЕР_21 , передані на відповідальне зберігання в камеру речових доказів ГУНП в Запорізькій області, а саме:
- ноутбук Lenovo чорного кольору, SL11В03769, p/n SPPOR39959, - повернути ОСОБА_6 ;
- копії документів: заява на ім`я ОСОБА_9 на 1 арк.; копія паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на 5 арк.; картка платника податків на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на 1 арк.; свідоцтва про народження на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на 1 арк.; військового квиттка на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на 5 арк.; заява від ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на 1 арк.; копія паспорта на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , на 3 арк.;висновку ЛКК №140 на ОСОБА_10 на 1 арк.;довідки про присвоєння ідентифікаційного номера на ім`я ОСОБА_11 на 1 арк.; копія паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_10 на 2 арк.; довідка про присвоєння ідентифікаційного номера на ім`я ОСОБА_10 на 1 арк.; пенсійне посвідчення на ОСОБА_10 на 1 арк.; пенсійне посвідчення на ОСОБА_11 на 1 арк.; медичний висновок ЛКК №140 на 1 арк.; фотокартка на якій зображений чоловік; копія паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_12 на 2 арк.; картка платника податків на ім`я ОСОБА_12 на 2 арк.; тимчасове посвідчення на ім`я ОСОБА_12 на 2 арк.; висновок ЛКК №137 на ОСОБА_13 на 1 арк.; свідоцтво про народження на ОСОБА_14 на 1 арк.; довідка про присвоєння ідентифікаційного номера на ОСОБА_14 на 1 арк.; копія паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_14 на 1 арк.; картка платника податків на ОСОБА_13 на 1 арк.; військовий квиток на ім`я ОСОБА_14 на 3 арк.; копія паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_8 на 1 арк.; акт про встановлення факту здійснення особою догляду на 2 арк.; заява від ОСОБА_13 на 1 арк.;заява від ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_9 на 1 арк.; медичний висновок ЛКК №137 на ім`я ОСОБА_13 на 1 арк.;пенсійне посвідчення на ОСОБА_15 на 1 арк.; довідка про присвоєння ідентифікаційного номера на ім`я ОСОБА_15 на 1 арк.; копія паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_15 на 2 арк.; пенсійне посвідчення на ім`я ОСОБА_13 на 1 арк.; військовий квиток на ім`я ОСОБА_14 на 3 арк.; показники за якими здійснюється визначення ступеня індивідуальних потреб особи на 6 арк., - знищити.
Речовий доказ: транспортний засіб Honda CR-V, д.н.з. НОМЕР_20 , у кузові сірого кольору, VIN: НОМЕР_21 , переданий до спеціального майданчику ГУНП в Запорізькій області за адресою: м.Запоріжжя, вул.Привокзальна,13, - повернути ОСОБА_6 . 
Речові докази, визнані слідчим після вилучення під час обшуку за адресою: АДРЕСА_2 :
- мобільний телефон Redmi, модель М2008С3LG, в корпусі блакитного кольору, з прозорим чохлом; стартовий пакет та коробка від нього Lifecell; сім-холдер «Київстар» НОМЕР_22 ; сім-холдер «Lifecell» НОМЕР_23 ; сім-карта Київстар НОМЕР_24 ; візитна картка Амис на якій маються написи; карта пам`яті ADATA micro SD 32 Gb; - повернути ОСОБА_6 ;
- грошові кошти у сумі 6 285 Євро купюрами номіналом: 100 Євро - 36 купюр, 50 Євро - 52 купюри, 20 Євро - 4 купюри, 5 Євро - 1 купюра;у сумі 12 261 доларів США купюрами номіналом: 100 доларів США - 122 купюри, 50 доларів США - 1 купюра, 2 долара США - 1 купюра, 1 долар США - 9 купюр, вилучені під час обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_2 , передані за ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 22.08.2025 у справі № 333/5452/25 (провадження № 1-кс/333/2839/25) в управління Національному агенству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (код ЄДРПОУ 41037901), - повернути ОСОБА_6 . 
Речові докази, визнані слідчим після обшуку автомобільного транспортного засобу TOYOTA CAMRY, д.н.з. НОМЕР_6 , у кузові білого кольору, VIN: НОМЕР_7 , які передані на відповідальне зберігання в камеру речових доказів ГУНП в Запорізькій області, а саме:
- файл формату А4 з документами від КНП «Міська лікарня №9 ЗМР, відділення травматології та ортопедії, на якому маються позначки з діагнозом на 1 арк.; висновок на ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_10 на 1 арк.;УЗД на ОСОБА_16 , 1974 р.н.; виписка хворого №8174 на ОСОБА_16 на 1 арк.; виписний епікриз на ОСОБА_17 на 1 арк.; призначення на оперативне лікування від 05.03.2013 на 1 арк.; виписка №8055 на 1 арк.; виписка історії хворого №12469 на ОСОБА_16 на 1 арк.; довідка від 15.10.2024 №2303-5003422379 на 1 арк., - знищити.
Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня його проголошення:         
- засудженим виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою ст. 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;   
- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.
Відповідно до ст. 532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору і обвинуваченому.

Суддя         ОСОБА_1