Справа № 932/1452/26
Провадження № 2-а/932/21/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2026 року м. Дніпро

Шевченківський районний суд міста Дніпра у складі судді головуючого судді Куцевола В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом  ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , третя особа – Перший Правобережний відділ державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -
В С Т А Н О В И В:
До суду надійшов адміністративний позов  ОСОБА_1 , в якому позивач просить суд: 
- скасувати постанову №R49689 від 01.09.2025 року начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у вигляді штрафу у 17000 грн.;
- провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення;
- стягнути з відповідача судові витрати.
Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилався на те, що 18.01.2026 року у застосунку “Дія” було виявлено, що Державним виконавцем Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Зелінським Володимиром Федоровичем винесені постанови за виконавчим провадженням № 79604336 від 17.11.2025 року. Вказані постанови винесені на підставі постанови №R49689 від 01.09.2025 року про стягнення з ОСОБА_1 штрафу 34000,00 гривень, постанова була надана ІНФОРМАЦІЯ_4 . До 18.01.2026 року позивач не отримував постанову №R49689 від 01.09.2025 року.
У постанові №R49689 від 01.09.2025 року вказано, що начальник ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_2 розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно громадянина ОСОБА_1 установив, що за результатом вивчення відомостей та реєстрової інформації Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, встановлено, що ОСОБА_1 не прибув за викликом до ТЦК та СП у строк та місце, зазначені в повістці (ст .22 ЗУ "Про військовий обов`язок і військову службу"), встановлений абзацом сьомим частини третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим допустив порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Враховуючи вказане було постановлено накласти на громадянина (громадянку) ОСОБА_1 штраф у сумі 17000,00 грн.
Позивач повідомляв ІНФОРМАЦІЯ_5 про свої іншу адресу проживання, тобто повістка мала надсилатись на адресу фактичного проживання котра була наявна у Єдиному електронному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, що відображалось у застосунку «Резерв+». Інформація вказана у постанові №R49689 від 01.09.2025 року не відповідає дійсності так як позивачем не подавалась заява про визнання допущенного правопорушення та згоди на притягнення до адміністративної відповідальності за відсутності.
Відповідачем було допущено істотні порушення норм чинного законодавства, зокрема проігноровано факт проживання за кордоном за адресою, зазначеною та підтвердженою у застосунку «Резерв +», а також без відома та волевиявлення позивача ініційовано подання заяви про визнання правопорушення, яку позивач фактично не подавав і на подання якої згоди не надавав.
Відповідачем надано відзив на адміністративний позов, доводи викладені в якому зводяться до незгоди з заявленими вимогами. Так, зазначено, що відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів позивач мав порушення правил військового обліку, а саме: не прибув вчасно за повісткою до ТЦК та СП. Відповідачем виконуючи свої обов`язки за місцем реєстрації позивача АТ «Укрпошта» була направлена повістка № 1282021 про явку 30.11.2024 о 09:00 до органів ТЦК та СП для уточнення даних (проходження ВЛК, виявлення права на відстрочку чи бронювання, призов на військову службу). 30.11.2024 року позивач за викликом не з`явився, про причини неявки не повідомив. На момент формування повістки інформація про фактичне перебування позивача за кордоном була відсутня. Оновлення місця проживання за зверненням особи було здійснено тільки 03.07.2025 року. 01.09.2025 року від позивача через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста була отримана заява, в якій він зазначає що не оспорює допущене порушення та згоден на притягнення його до адміністративної відповідальності. Тому 01.09.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_6 була розглянута заява, досліджені матеріали справи та винесено постанову № R49689 від 01.09.2025 року по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП. 
Дослідивши докази у справі, суд дійшов наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи, 01.09.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 , було винесено відносно позивача постанову про адміністративне правопорушення № R49689, за ознаками правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 17 000,00 грн.
Відповідно до вказаної постанови: за результатом вивчення відомостей та реєстрової інформації Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, встановлено, що ОСОБА_1 не прибув (ла) за викликом до ТЦК та СП у строк та місце, зазначені в повістці (ст.22 ЗУ "Про військовий обов`язок і військову службу"), встановлений абзацом сьомим частини третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим допустив порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.
Згідно ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.
Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.
Згідно п.1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, адміністративна відповідальність настає за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.
Згідно абз. 7 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.
Відповідно до п. 28 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560 (далі – Порядок), виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки.
Згідно п. 41 Порядку, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: 
1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;
2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:
день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;
день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;
день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.
За наявними матеріалами справи в ній відсутні докази направлення чи належного вручення позивачу повістки (відсутні повідомлення про вручення поштового відправлення, розписка про отримання, акт про відмову від отримання тощо). В оскаржуваній постанові не зазначено реквізити повістки (дата складання, спосіб вручення, докази отримання). 
Посилання відповідача виключно на дані інформаційної системи не підтверджує факту належного повідомлення особи. Сам факт формування повістки або відображення інформації в електронній системі не є доказом її вручення.
Таким чином, відповідачем не доведено належними та допустимими доказами факт повідомлення позивача про необхідність явки до ТЦК та СП.
Стаття 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
З огляду на те, що позивачем заперечується факт скоєння адміністративного правопорушення, а саме зазначено, що він повістку не отримував, а відповідачем не надано жодного належного доказу на спростування позиції останнього, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до вимог ст. 139 КАС України, понесений позивачем судовий збір підлягає відшкодування за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 6-11, 77, 121-123, 143, 243-246, 250-251, 293, 295 КАС України, суд, -
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов  ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , третя особа – Перший Правобережний відділ державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.
Постанову  ІНФОРМАЦІЯ_2 №R49689 від 01.09.2025 року про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП - скасувати, справу про адміністративне правопорушення - закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань  ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 1331,20 грн. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 10 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В.Куцевол