ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1072/26 Справа № 182/4405/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Чуприна А. П. Суддя у 2-й інстанції - Сєдих А. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

07 квітня 2026 року м. Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Сєдих А.В., за участю секретаря судового засідання Ворони Б.А., захисника адвоката Стрижака С.В., розглянувши апеляційну скаргу захисника Стрижака С.В. на постанову судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2026 року, щодо
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого водієм, місце роботи – «Нова пошта», що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 
якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення,-
ВСТАНОВИВ:
Згідно постанови 08.07.2025 року о 01.00 годин по вул. Центральна в с. Лошкарівка, водій ОСОБА_1 керував т/з «Шевроле Авео» д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, млява мова) та на законні вимоги працівників поліції пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння відмовився. Від керування т/з відсторонений. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок) з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на один рік. Стягнуто судовий збір в розмірі 665,60 гривень.
Не погодившись з постановою суду захисник Стрижак С.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , оскаржив постанову в апеляційному порядку.
В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що не погоджується з висновками суду першої інстанції. Вважає, що суд не надав оцінки обставинам, які обов`язково мали би з`ясовуватись, а саме: відсутність факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 ; керування іншою особою, яка визнала ці обставини та вже була притягнута до відповідальності; не безперервність відеозапису; відсутність факту направлення ОСОБА_1 у заклад охорони здоров`я; неналежність самого направлення (формально направлення без усної пропозиції до неіснуючого закладу охорони здоров`я; відсутність фіксації факту складення протоколу та його озвучення ОСОБА_1 . Вважає, що суд надав невірної оцінки в тому числі і змісту наявного у справі відеозапису з боді камери патрульного, який фіксував тільки спілкування поліцейського з іншою особою, а саме ОСОБА_2 . Наголошує, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, що виключає кваліфікацію його дій за п. 2.5 ПДР як відмова від проходження огляду на стан сп`яніння, що свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення. Просить постанову скасувати та закрити провадження на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.
Сторони про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вислухавши думку захисника, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Згідно з ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів , зміцнення законності.
У відповідності зі ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Таких вимог суддя районного суду, розглядаючи дану справу, не дотримався повною мірою, оскільки поза увагою та без належної оцінки суду залишились обставини, які могли істотно вплинули на висновки про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Так апелянт вказує, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом та у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження цього факту. 
За змістом правових норм, передбачених п.п. 2.9а Правил дорожнього руху України, ч. 1 ст. 130 КУпАП, до адміністративної відповідальності, зокрема, може бути притягнута особа яка керує транспортним засобом та відмовилась на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортними засобами особами в стані сп`яніння, а так само якщо особа відмовилась на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тобто факт керування транспортним засобом є безумовною та обов`язковою часиною складу зазначеного правопорушення.
У судовому засіданні апеляційного суду встановлено, що працівниками поліції не зафіксовано за допомогою технічних засобів факту руху транспортного засобу «Шевроле Авео»під керуванням ОСОБА_1 08.07.2025 року о 01.00 годину с. Лошкарівка, по вул. Центральна.
З відеозапису з нагрудної бодікамери вбачається, що працівники поліції пропонують ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що останній пояснює, що відмовляється при цьому не заперечує факт вживання алкоголю, проте працівниками поліції не було зафіксовано рух автомобіля, відсутній відеозапис з водієм за кермом. З наявного вбачається лише розмова з поліцейськими вже при встановленні обставин після зупинки транспортного засобу зокрема з іншою особою ОСОБА_2 та декілька хвилин лише спілкування безпосередньо з ОСОБА_1 .
Разом із тим, суд апеляційної інстанції зазначає, що суд першої інстанції допитував свідка у судовому засіданні, який повідомив, що за кермом перебував не ОСОБА_1 , а сам свідок ОСОБА_2 .
Відеозаписи, на які посилається суд першої інстанції у своїй постанові як на підтвердження факту керування, не фіксують руху транспортного засобу Шевроле Авеопід керуванням ОСОБА_1 .
Апеляційний суд наголошує, що суди не вправі самостійно відшукувати докази вини особи, оскільки це означало б перебрання на себе функцій сторони обвинувачення, що суперечить принципу змагальності сторін та вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Матеріалами справи не спростовано твердження апелянта, що ОСОБА_1 не керував автомобілем через стан сп`яніння, а за кермом перебував інший громадянин, при цьому в салоні були особи, які могли це підтвердити.
Сам ОСОБА_1 не заперечує факту перебування у стані алкогольного сп`яніння, однак послідовно та логічно заперечує факт керування транспортним засобом.
Матеріали провадження не містять достатніх доказів, які б спростовували доводи апелянта у цій частині.
Суд має обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом», оскільки таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості.
Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Європейський суд із прав людини (ЄСПЛ) поширює стандарти та процедурні гарантії, встановлені Конвенцією (про захист прав та основоположних свобод людини) для кримінальних проваджень, на провадження у справах про адміністративні правопорушення, вважаючи їх кримінальними провадженнями по суті і за змістом.
Згідно ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.
Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до скоєння правопорушення.
З наявних матеріалів справи не вбачається достатніх, належних та допустимих доказів, які б беззаперечно підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом Шевроле Авеоу зазначений у протоколі час та місці.
Відсутність в справі доказів факту керування транспортним засобом особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння або яка відмовилась від проходження в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції – виключає можливість притягнення її до відповідальності за ст. 130 КУпАП, оскільки не містить необхідної для цього складової - доведення факту керування транспортним засобом.
Сукупність викладених вище обставин вказує на те, що висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не відповідають фактичним обставинам справи та не підтверджуються наявними у справі і наданими суду доказами.
Враховуючи, що саме факт керування транспортним засобом є обов`язковою складовою об`єктивної сторони вказаного правопорушення, який не знайшов свого підтвердження в ході розгляду справи, висновки суду першої інстанції не ґрунтуються на зібраних по справі доказах.
У зв`язку з чим доводи апеляційної скарги про відсутність складу та події правопорушення в діях притягнутого до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за відсутності складу адміністративного правопорушення (ст. 247 ч. 1 п. 1 КУпАП).
Отже, подана апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова скасуванню із закриттям провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника Стрижака С.В. задовольнити.
Постанову судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2026 року, у справі про адміністративні правопорушення передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, щодо  ОСОБА_1  скасувати.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_1  за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя