Справа № 308/2224/26

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2026 року         місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючої судді – Світлик О.М., 
за участю секретаря судового засідання – Заяць А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.
На обґрунтування позовних позивач посилається на те, що 13.07.2012 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено шлюб, від якого є двоє дітей-близнюків: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які народилися у м. Харкові. ОСОБА_4 тяжко хворий на цукровий діабет, що підтверджується медичним висновком.
Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 29.12.2019 шлюб між сторонами розірвано, а рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.12.2022 у справі №308/7528/528/22 відповідачу присуджено сплачувати на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання синів в розмірі 2000 грн на кожну дитину щомісячно, а також додаткові витрати на сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн щомісячно, починаючи з 16.06.2022 і до досягнення ним повноліття. Виконавчий лист у даній справі видано 27.03.2023 та передано до державної виконавчої служби.
Зауважує, що за період з 16.06.2022 по 10.02.2026 відповідач не сплатив жодної суми аліментів. Станом на день звернення з даним позовом утворилася заборгованість зі сплати аліментів у розмірі: виконавчий лист №308/7528/22 від 27.02.2023 – 132000 грн; виконавчий лист №646/8706/17 від 09.10.2018 – 237296,74 грн.
Разом з тим, 28.12.2017 у ОСОБА_4 було діагностовано цукровий діабет 1-го типу. Вказане захворювання має досить серйозний характер з тяжкими наслідками для здоров`я. Лікування при такому діагнозі потребує значних коштів, які позивач не має можливості заробити, оскільки виховує двох дітей самостійно, тим більше батько ОСОБА_2 не бере жодної участі у вихованні дітей та не сплачує аліменти на їх утримання. Так, з метою врятування життя ОСОБА_4 , для здійснення постійного контролю рівня глюкози у крові, ОСОБА_1 змушена за власний кошт придбати інсулінову помпу та купувати сенсори постійного контролю рівня глюкози у крові в кількості 2 штук на місяць. Вартість одного сенсору складає 2000 грн, купити сенсор можна в Польщі, Китаї. Крім того, вказана хвороба потребує постійного придбання додаткових ліків, розхідних матеріалів до інсулінової помпи, резервуарів, інсулінових голок, шприців спеціальних продуктів харчування. Загальна сума витрат складає не менше 11000 грн на місяць.
Вказує, що відповідач є особою працездатного віку, однак офіційно не працевлаштований та не перебуває на обліку в центрі зайнятості. Разом з тим, відсутність офіційного доходу не свідчить про відсутність фактичної можливості отримувати дохід та не звільняє відповідача від обов`язку утримувати своїх дітей.
У грудні 2025 року ОСОБА_1 було витрачено: 6000 грн на придбання трьох сенсорів для контролю глюкози крові; 2000 грн на придбання розхідних матеріалів до інсулінової помпи (резервуари та системи); 1000 грн на придбання упаковки інсулінових шприців, ланцетів, голок, яких вистачає на 3 місяці; на придбання додаткових медичних препаратів і відповідної їжі для ОСОБА_4 мати витрачає ще близько 2000 грн щомісячно.
Таким чином, за твердженням позивача, додаткові щомісячні витрати на лікування діабету 1 типу ОСОБА_4 сягають 11000 грн щомісячно. 
Загальна сума додаткових витрат на дітей, пов`язаних зі станом їх здоров`я, медичним обстеженням, лікуванням, вакцинацією, стоматологічним та ортодонтичним лікуванням, а також навчанням і розвитком здібностей дітей, становить 270537 грн, що підтверджується доданими до позову документами.
Відповідач участі у фінансуванні зазначених витрат не брав. Частина витрат здійснювалася готівкою та/або за межами України, у зв`язку з чим не всі витрати підтверджені фіскальними чеками. Оригінали медичних та освітніх документів, що підтверджують зазначені витрати, будуть подані суду під час розгляду справи по суті. Відповідно до викладеного відповідач зобов`язаний платити на користь позивача частину зазначених витрат.
На підставі наведеного, позивач просила суд змінити спосіб присудження аліментів, а саме:
стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 щомісячно аліменти в розмірі 4000 грн на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку;
стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати щомісячно в розмірі 5000 грн на придбання сенсорів та додаткових медичних препаратів для утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 2016 року народження, починаючи з січня 2026 і до досягнення дитиною повноліття;
стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на користь позивача додаткові витрати на дітей відповідно до ст. 185 СК України у розмірі 50% від фактично понесених витрат, що становить 135269 грн;
стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість зі сплати аліментів згідно з розрахунком органу державної виконавчої служби.
Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.02.2026 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
18.03.2026 від позивача через підсистему «Електронний суд» надійшла заява про уточнення позовних вимог, згідно з якою позовні вимоги уточнює та просить суд:
збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на утримання дітей, визначивши їх у розмірі 4000 грн на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку;
збільшити розмір виплат на дитину з інвалідністю ОСОБА_4 , визначивши їх у розмірі 5000 грн щомісячно, починаючи з січня 2026 року і до досягнення дитиною повноліття.
Також у заяві про уточнення позовних вимог позивачем повідомлено, що вимоги щодо стягнення додаткових витрат на дітей будуть заявлені нею окремо. Не заперечує проти заочного розгляду справи.
У дане судове засідання позивач не з`явилася, клопотання про відкладення розгляду справи не надходило.
Позивачем надано докази про надсилання відповідачу позовної заяви разом з додатками до неї.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення копії ухвали про відкриття провадження у справі на адресу його місця реєстрації рекомендованим поштовим відправленням, однак таке повернулося до суду без вручення адресату з відміткою об`єкта поштового зв`язку «одержувач відсутній за вказаною адресою» (штрихкодовий ідентифікатор R067115513033); судову повістку про виклик до суду повторно скеровано на наступне судове засідання, однак таке повернулося до суду без вручення адресату з відміткою об`єкта поштового зв`язку «одержувач відсутній за вказаною адресою» (штрихкодовий ідентифікатор R067124378025).
Відзив на позов не подано, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.
Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 23 січня 2023 року у справі №496/4633/18 листи, що повернулися з відміткою довідкою поштового відділення про причину повернення – «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», є належно врученими. Звісно ж, за умови, що їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (щодо юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) або на адресу місця реєстрації (щодо фізичних осіб) чи на адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування.
Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
За приписами ч. 1, 2, 8 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 13.07.2012 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, про що свідчить копія свідоцтва про укладення шлюбу.
Від даного шлюбу у сторін народилося двоє дітей –  ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 23.12.2019 у справі №646/4914/17 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.
Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08.08.2018 у справі №646/8706/17 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання синів:  ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1000 грн на кожну дитину щомісячно.
Виконавчий лист у даній справі видано 09.10.2018 та передано до державної виконавчої служби.
Згідно з довідко від 20.06.2022 №2106-5001767145 про взяття на облік внутрішньо переміщеної фактичне місце проживання/перебування ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
Як вбачається з відповіді №2331749 від 12.02.2026 з Єдиного державного демографічного реєстру ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
Діти сторін проживають разом з позивачем.
Син сторін  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , хворіє на цукровий діабет, що значно підвищує витрати на його утримання та лікування.
Між сторонами не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання спільних дітей.
Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.12.2022 у справі №308/7528/22, що залишено без змін постановою Закарпатського апеляційного суду від 31.03.2025 постановлено збільшити розмір аліментів, встановлений рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08.08.2018 у справі №646/8706/17 (провадження №2/646/531/2018), та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти в розмірі 2000 грн на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на сина  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн щомісячно, починаючи з 16.06.2022 і до досягнення ним повноліття.
З розрахунку заборгованості п аліментам від 02.02.2026 №14436, складеного державним виконавцем Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, вбачається, що на виконанні у Основ`янсько-Слобідського відділі державної виконавчої служби у місті Харкові Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України в провадження державного виконавця перебуває виконавче провадження №72784139 з примусового виконання виконавчого листа у справі №308/7525/22, виданого 27.02.2023 Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області. Заборгованість по аліментах станом на 31.01.2026 складає 132000 грн.
Згідно з розрахунком заборгованості п аліментам від 03.02.2026 №14482, складеним державним виконавцем Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, на виконанні у Основ`янсько-Слобідського відділі державної виконавчої служби у місті Харкові Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України в провадження державного виконавця перебуває виконавчий лист у справі №646/8706/17, виданий 09.10.2018 Червонозаводським районним судом м. Харкова. Заборгованість по аліментах станом на 01.01.2026 складає 237296,74 грн.
Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XІІ) держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження.
Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини та ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.
Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Частина 1 ст. 192СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Тобто, ст. 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, що визначають обов`язок батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 СК України «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 СК України «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 СК України «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно з абз. 4 п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.
Вирішуючи питання про зміну розміру аліментів, суд повинен враховувати загальні обставини, передбачені законом при визначенні розміру аліментів.
При визначенні розміру аліментів суд враховує, серед іншого, стан здоров`я, матеріальне становище дитини, стан здоров`я, матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України).
Обов`язок утримувати дитину – це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків, яке виникає з моменту народження дітей і зберігається до досягнення ними повноліття.
Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів – це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.
Ті обставини, що з віком потреби дитини зростають, що, своєю чергою, тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживає дитина, на її утримання, забезпечення освіти, гармонійного розвитку, медичного догляду та відпочинку дитини є загальновідомими та не потребують доказуванню.
З врахуванням зазначеного, доведеним є факт, що матеріальне становище одержувача аліментів, як одна з умов, з якою пов`язується можливість збільшення розміру аліментів, змінилося, потреба в коштах для утримання і розвитку дитини істотно зросла, тому виникли підстави для вимоги до платника аліментів про збільшення їх розміру .
Здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини (ст. 155 СК України).
Європейський суд з прав людини у рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» (Hunt v. Ukraine) (Заява № 31111/04) вказав на те, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (п. 54).
Суд вважає, що визначеного раніше розміру аліментів недостатньо, витрати на дітей збільшилися, а позивач самостійно не в змозі забезпечити всі потреби малолітніх дітей. Відповідач молодою працездатною особою, має обов`язок щодо належного матеріального забезпечення своїх дітей нарівні з позивачем, спільні діти сторін проживають разом із матір`ю, відтак саме на неї лягає основний тягар по утриманню та вихованню дітей.
Відповідно до ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Будь-яких доказів, які б свідчили, що відповідач не в змозі надавати утримання чи за станом здоров`я працювати, в матеріалах справи немає.
Раніше визначений розмір аліментів не забезпечує мінімальних потреб дітей, які їм необхідні для харчування, придбання ліків, предметів першої необхідності, одягу, здобуття освіти, позашкільних занять.
При цьому сам факт відсутності у одного з батьків можливості надавати певний розмір утримання своїй дитині не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при встановленні розміру аліментів. Така обставина не є підставою для звільнення батьків від обов`язку по утриманню дитини. Дана правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 23 грудня 2019 року у справі №344/10971/16.
Враховуючи, що з моменту збільшення розміру аліментів (2022 рік), діти сторін підросли і витрати на їх утримання значно зросли, матеріальне становище одержувача аліментів матері дитини, з якою проживають діти погіршилося, а також беручи до уваги необхідність за загальним правилом дотримання рівності батьків у виконанні обов`язку з матеріального утримання дітей, суд вважає наявними підстави для збільшення розміру стягуваних з відповідача аліментів з 2000 грн до 4000 грн щомісячно на кожну дитину.
Вказаний розмір аліментів, визначений судом, відповідатиме принципам розумності та справедливості.
При цьому суд зазначає, що сторони не позбавлені права в подальшому, відповідно до положень ст. 192 СК України, ставити питання про зміну розміру аліментів.
Щодо позовної вимоги про збільшення розміру стягнення додаткових витрат на сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд зазначає наступне.
Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Отже, обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку.
Згідно ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (ч. 1, 2 ст. 155 СК України).
Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.
Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.
У постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 183/1679/17 (провадження № 61-21662св18), від 12 грудня 2019 року у справі № 756/4947/17-ц (провадження № 61-47858св18), від 01 квітня 2020 року у справі № 521/16268/18 (провадження № 61-20458св19), від 08 грудня 2021 року у справі № 607/12170/20 (провадження № 61-17663св21) викладено правові висновки про те, що особливі обставини, яких стосується стаття 185 СК України, можуть бути зумовлені як негативними фактами (хворобами), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструмента, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).
Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати особливі обставини, якими обумовлені ці додаткові витрати і які є індивідуальними у кожній конкретній справі, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав.
Згідно з медичним висновком про дитину інваліда з дитинства у віці до 18 років №3927 від 28.12.2017 дитина сторін – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має діагноз цукровий діабет, тип 1, важка форма.
З консультаційного висновку спеціаліста ВП «Клінічна дитяча лікарня» КНП «Ужгородська міська багатопрофільна клінічна лікарня» Ужгородської міської ради від 04.02.2026 вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рекомендовано режим правильного харчування, профілактику вірусних захворювань та вітамінотерапію.
На обґрунтування заявленої позовної вимоги про збільшення розміру стягнення додаткових витрат на сина, пов`язаних з хворобою, позивач зазначала, що для здійснення постійного контролю рівня глюкози у крові, вона змушена за власний кошт купувати інсулінову помпу та купувати сенсори постійного контролю рівня глюкози у крові в кількості 2 штук на місяць, а також додаткові ліки, розхідні матеріали до інсулінової помпи, резервуари, інсулінові голки, шприци спеціальних продуктів харчування.
Отже, для забезпечення необхідної медичної допомоги та іншої підтримки син сторін ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , потребує значні кошти на лікування задля забезпечення всіх необхідних умов та його особливих потреб, пов`язаних з хворобою.
У випадку зміни особливих обставин, на яких ґрунтувалося рішення суду про стягнення додаткових витрат на дитину, кожна із сторін вправі звернутися до суду з відповідною вимогою – збільшення або зменшення суми додаткових витрат.
Відтак, матеріалами справи доведено необхідність збільшення розміру додаткових витрат на сина сторін ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому суд вважає за необхідне збільшити розмірі стягуваних з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткових витрат на сина у твердій грошовій сумі з 3000 грн до 5000 грн щомісячно.
На підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за подання даної позовної заяви, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1064,96 грн.
Керуючись ст. 7, 180-185, 191, 192 СК України, ст. 13, 76, 81, 82, 89, 258, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву з урахуванням уточнених позовних вимог – задовольнити повністю.
 
Збільшити розмір аліментів, встановлений рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08.08.2018 у справі №646/8706/17 (провадження №2/646/531/2018), та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти в розмірі 4000 грн на кожну дитину –  ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення ними повноліття.
Збільшити розмір додаткових витрат на сина  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлений заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.12.2022 у справі №308/7528/22, та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на сина  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення ним повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1064 (одна тисяча шістдесят чотири) гривні 96 копійок.
Визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач та треті особи мають право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 .
Відповідач:  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .
Дата складення повного судового рішення – 15 квітня 2026 року.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області        О.М. Світлик