Справа № 954/2744/25
Номер провадження 2/954/999/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2026 року	с-ще Нововоронцовка	

Нововоронцовський районний суд Херсонської області у складі:
головуючого судді Каневського В. О.,
за участю секретаря судового засідання Ферко Г. М.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Нововоронцовського районного суду Херсонської області цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Каховської міської військової адміністрації Каховського району Херсонської області про визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача Бердар Сергій Васильович в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Каховської міської військової адміністрації Каховського району Херсонської області про визнання права власності. В обґрунтування позову посилався на те, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 14.05.2002, посвідченого державним нотаріусом Каховської міської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 1-1539 належить на праві власності в рівних частках квартира загальною площею 60,6 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності на вказану квартиру було зареєстровано за ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Каховським державним бюро технічної інвентаризації 20.06.2002 та записано у реєстрову книгу за № 4359/21.
Відомості про право власності на вказану квартиру не були внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У зв`язку з цим, позивачка звернулася до державного реєстратора Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради Львівської області з заявою про державну реєстрацію за нею права власності на частку спірної квартири.
01.12.2023 державний реєстратор виніс рішення за №70489974 про зупинення розгляду заяви у зв`язку з неподанням заявником чи неотримання державним реєстратором у порядку, визначеному Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем в електронній формі чи документів із паперових носіїв інформації, що містять відомості про зареєстровані речові права до 01 січня 2013 року. Відтак державний реєстратор направив запит до КП «Каховське бюро технічної інвентаризації», щодо встановлення факту державної реєстрації прав на об`єкт нерухомого майна.
12.01.2024 державний реєстратор виніс рішення за №71104464 про відмову у проведенні реєстраційних дій, оскільки не були усунені обставини, які слугували підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви, зокрема не отримано відповідь на запит щодо зареєстрованого права власності на квартиру.
Враховуючи вищенаведене, представник позивача просив визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/5 частку квартири загальною площею 60,6 кв. м., в тому числі житлова площа 46,2 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 
У судовому засіданні представник позивача просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/5 частку квартири загальною площею 60,6 кв. м., в тому числі житлова площа 46,2 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Представник відповідача у засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, клопотань, відзиву не надав.
На підставі ч.1 ст.280 ЦПК України, суд, постановивши ухвалу про заочний розгляд справи, розглянув справу на підставі наявних у справі доказів.
Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.
Квартира АДРЕСА_2 належить ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на підставі Договору купівлі продажу квартири від 14.05.2002, посвідченого державним нотаріусом Каховської міської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 1-1539 належить на праві власності в рівних частках, що підтверджується копією Договору купівлі продажу квартири, серія АЕК № 112232 від 14.05.2002.
У Договорі купівлі продажу квартири зазначено, що квартира складається з трьох кімнат, має загальну площу 60,6 кв.м, в тому числі житлової 46,2 кв.м. На звороті зазначеного вище договору міститься інформація про те, що вказана у цьому документі квартира зареєстрована на праві приватної власності та записано до реєстрової книги за №1-1539.
Згідно з технічним паспортом на квартиру, квартира АДРЕСА_2 розташована на другому поверсі п`ятиповерхового будинку та складається з трьох кімнат житловою площею 46,2 кв.м, у тому числі 1-а кімната 17,1 кв.м, 2-а кімната – 15,5 кв.м, 3-я кімната 13,6 кв.м, кухні площею 5,1 кв.м, ванної кімнати площею 2,2 кв.м, вбиральні - 1,1 кв.м, коридору – 4,9 кв.м, вбудованої шафи – 0,4 кв.м, сарай у підвалі дерев`яний - 2,0 кв.м, квартира обладнана балконом (терасою) – 2,4 кв.м, загальна площа квартири – 60,6 кв.м, висота приміщень – 2,60 м.
28.11.2023 з метою належної державної реєстрації прав позивач звернулася до державного реєстратора Канюги Андрія Ярославовича, Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, Львівської області з заявою про державну реєстрацію за нею права власності на частку спірної квартири.
Рішенням від 01.12.2023 №70489974 державного реєстратора було зупинено розгляд заяви, у зв`язку з неподанням заявником чи неотримання державним реєстратором у порядку, визначеному Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем в електронній формі чи документів із паперових носіїв інформації, що містять відомості про зареєстровані речові права до 1 січня 2013 року. Відтак державний реєстратор направив запит до КП «Каховське бюро технічної інвентаризації», щодо встановлення факту державної реєстрації прав на об`єкт нерухомого майна.
12.01.2024 державний реєстратор виніс рішення за №71104464 про відмову у проведенні реєстраційних дій, оскільки не були усунені обставини, які слугували підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви, зокрема не отримано відповідь на запит щодо зареєстрованого права власності на квартиру.
Стаття 392 ЦК України визначає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
У цій справі позивач була вимушена звернутися до суду з позовом, оскільки держава фактично не визнає за нею права власності на 1/5 частку квартири, про що свідчить відмова державного реєстратора у проведенні реєстраційних дій.
Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті у випадках, визначених статтею 28 цього Закону, та в інших випадках, визначених законом (ч.4 ст.3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).
У цій справі державний реєстратор позбавлений можливості перевірити інформацію щодо фактів оформлення та/або реєстрації права власності на спірне майно за період з травня 2002 року, коли позивач набула право власності на 1/5 частку квартири, до 01.01.2013, коли повноваження з державної реєстрації прав власності на нерухоме майно були передані місцевими органами державної реєстрації прав.
Проте, відсутність об`єктивної можливості підтвердити факт оформлення та/або реєстрації права власності за позивачем на спірне майно у зв`язку з місцезнаходженням КП «Каховське бюро технічної інвентаризації» на тимчасово окупованій території, а також відмова (незалежно від її правомірності) державного реєстратора провести реєстрацію права власності на спірне майно за позивачем, створили ситуацію, при якій позивач не можуть реалізовувати свої правомочності як власники майна.
В той же час, Конституція України у статті 41 гарантує непорушність права власності та усі три правомочності власника: володіти, користуватися та розпоряджатися.
Невизнання державою права власності позивача на спірне майно є втручанням у це право, яке не переслідує легітимну мету та не є необхідним у демократичному суспільстві, а отже порушує гарантії, закріплені у статті 1 Протоколу Першого до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У постанові від 19.05.2020 у справі №916/1608/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що вирішуючи спір про визнання права власності на підставі статті 392 цього Кодексу, слід враховувати, що за змістом вказаної норми права судове рішення не породжує права власності, а лише підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює його. Отже, передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами як права власності на майно, яке оспорюється або не визнається іншою особою, так і порушення (невизнання або оспорювання) цього права на спірне майно. Позивачем у такому позові може бути суб`єкт, який вважає себе власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку із наявністю щодо цього права сумнівів з боку третіх осіб чи необхідністю одержати правовстановлюючі документи. Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від (стягнення з) цієї особи нерухомого майна. Задоволення віндикаційного позову, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; такий запис вноситься виключно у разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за позивачем, а не за іншою особою.
У вищевказаній справі Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що правило за аналогією закону (а саме, статті 392 ЦК України) має застосовуватися не тільки у випадках, коли власники втратив документ, який засвідчує його право власності, а й у випадках, коли наявні в них документи не дають змоги беззаперечно підтвердити своє право власності на нерухоме майно, але лише за умови, що право на майно не зареєстроване за іншою особою.
У справі за позовом представника позивача ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Каховської міської військової адміністрації Каховського району Херсонської області про визнання права власності не було встановлено обставин, які б свідчили про наявність реєстрації права власності на 1/5 частку квартири за будь-якою іншою особою. При цьому у позивача наявний Договір купівлі продажу квартири, але з причин, які зазначені вище, цей документ не надає змоги позивачу беззаперечно підтвердити своє право власності на 1/5 частку квартири, наслідком чого має бути державна реєстрація такого права.
Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки під час розгляду справи були підтверджені обставини, на які позивач посилається як на підставу свого позову.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 4, 5, 10, 13, 206, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву представника позивача ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Каховської міської військової адміністрації Каховського району Херсонської області про визнання права власності - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/5 частку квартири загальною площею 60,6 кв. м., в тому числі житлова площа 46,2 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Херсонського апеляційного суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення у загальному порядку до Херсонського апеляційного суду через Нововоронцовський районний суд Херсонської області шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Реквізити сторін:
Представник позивача – ОСОБА_1 , адреса листування: АДРЕСА_3 .
Позивач – ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач – Каховська міська військова адміністрація Каховського району Херсонської області, місцезнаходження: вул. Велика Куликовська, буд. 103, м. Каховка, Каховський район, Херсонська область, 74800; код ЄДРПОУ 45015347.

Суддя	В.О. Каневський