Іванівський районний суд Одеської області    

Іванівський районний суд Одеської області

Справа № 499/115/26 
Провадження № 1-кп/499/53/26 

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2026 року селище Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 за участю учасників кримінального провадження секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши на стадії підготовчого судового засідання, обвинувальний акт кримінального провадження № 12025162260000539 від 04.10.2025 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт.Петрівка Іванівського району Одеської області, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 185 КК України. 

В С Т А Н О В И В:

03 жовтня 2025 року, приблизно о 23:50, більш точного часу під час досудового слідства не встановлено, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, прибув до залізничної станції «Буялик», яка розташована в селищі Буялик Березівського району Одеської області.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи, що його дії носять незаконний та протиправний характер, переконавшись, що за його діями ніхто зі сторонніх не спостерігає, ОСОБА_4 підійшов до залізничних колій вищезазначеної станції, де на той момент знаходився вантажний потяг, який належить АТ «Українська залізниця» та здійснив крадіжку 22 оглядових кришок вантажних вагонів, знявши їх з металевих коліс вантажного потягу, загальна вартість яких становить 4344,12 грн, вартість однієї кришки 197,46 грн, а також здійснив крадіжку башмаків гальмівних гіркових у кількості 5 штук, загальна вартість яких становить 6898,56 грн, вартість одного башмака гальмівного гіркового становить 1049,76 грн, знявши їх із залізничних колій та одного замку до гіркового башмаку, вартість якого складає 136,52 грн, після чого місце злочину залишив, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд. Своїми злочинними діями ОСОБА_4 спричинив АТ «Українська залізниця» майнову шкоду на загальну суму 11379,20 гривень.
Таким чином ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), крадіжка вчинена в умовах воєнного стану.
В порядку встановленому ч.1 ст.474 КПК України до суду з кримінальним провадженням надійшла угода про визнання винуватості від 29 січня 2026 року між прокурором Березівської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , якій на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні за згодою наданою представником потерпілого Регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця» - ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника обвинуваченого - ОСОБА_5 .
Враховуючи, що сторони під час досудового розслідування досягли угоди про визнання винуватості, підписали її, причому обвинувачений беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, мотив і спосіб здійснення інкримінованого діяння за вказаних обставин, щиро розкаявся, тому суд розглянув справу відповідно до положень статей 314, 474 КПК України.
За угодою про визнання винуватості між сторонами досягнута домовленість про призначення обвинуваченому узгодженої міри покарання за вчинення кримінального правопорушення передбаченого за ч.4 ст. 185 КК України покарання у виді 5 років позбавлення волі. У відповідності до ст.ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 , від відбування покарання з випробуванням.Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
п.1.ч.1 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
п.2 ч.1 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
п.2 ч.2 не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
В судовому засіданні обвинувачений у присутності свого захисника пояснив, що він цілком розуміє характер пред`явленого йому обвинувачення за ч. 4 ст.185 КК України, при цьому повністю визнає себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Крім того зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК, наслідки їх не виконання, передбачені ст. 476 КПК, а також згоден із узгодженим сторонами видом покарання, яке буде застосовано в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затвердженні такої угоди судом.
Прокурор вважав, що при укладенні угоди дотримані всі вимоги діючого законодавства, тому просив суд угоду затвердити й призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання та інші передбачені угодою заходи.
Захисник обвинуваченого наполягав на затвердженні угоди, умови якої відповідають інтересам її підзахисного.
Представник потерпілої особи АТ «Українська залізниця», у судове засідання не з`явились, проте надали письмове клопотання в якому зазначили, що матеріальну шкоду завдану внаслідок злочинних дій ОСОБА_4 відшкодовано повністю, у звязку з чим АТ «Укрзалізниця не заперечує проти укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, та просять справу розглянути у їх відсутність.
Заслухавши думку сторін, розглянувши угоду про визнання винуватості, з`ясувавши обставини, суд при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам закону виходив з таких мотивів. 
Відповідно до ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.
Суд встановив, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, яке згідно із ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, що відповідно до вимог ч.4 ст. 469 КПК України передбачає можливість укладання угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні.
Обвинувачений цілком розуміє, що наслідком укладання та затвердження зазначеної угоди для прокурора, обвинуваченого є обмеження права на оскарження вироку за ст. 394, 424 КПК України, а для обвинуваченого також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацом 1, 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України.
Також обвинувачений розуміє, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.
Суд переконався, що укладення угоди є добровільною, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, не суперечать вимогам закону та інтересам суспільства, правова кваліфікація кримінального правопорушення є вірною, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, характеру та тяжкості обвинувачення, з урахуванням особи винної.
Узгоджене сторонами покарання відповідає умовам допустимості прийняття такого рішення, оскільки угодою погоджене покарання у виді 5 років позбавлення волі, із застосуванням ст.ст.75,76 КК України.
Щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, повне усунення заподіяної шкоди визнано обставинами, що пом`якшують покарання при відсутності обставин, які обтяжують його провину.
Узгоджені сторонами вид і міра покарання з урахуванням обставин, що пом`якшують покарання, відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Таким чином, зміст угоди не суперечать вимогам ст.ст. 470, 472 КПК України, правова кваліфікація кримінального правопорушення є правильною, умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, укладання угоди було добровільним, виконання обвинуваченим взятих за угодою зобов`язань та домовленостей щодо співпраці є можливим.
Підстав для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості суд не вбачає.
За таких обставин, угоду належить затвердити, а обвинуваченого визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.
Отже, дійшовши висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості та призначення узгодженого сторонами покарання за ч.4 ст. 185 КК України, від відбування якого ОСОБА_4 можливо звільнити з випробуванням відповідно до умов угоди, беручи до уваги положення ч.3 ст. 75 КК України щодо виключного права суду визначати тривалість іспитового строку та обов`язків, які покладаються на особу звільнену від відбування покарання з випробуванням, суд вважає за необхідне визначити ОСОБА_4 іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки, з покладенням на нього обов`язків визначених ст. 76 КК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
Долю речових доказів по справі слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати -відсутні.
Запобіжні заходи не застосовувались.
Цивільний позов не заявлявся.
Керуючись ст.ст. 314, 368, 370, 374, 474, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Угоду про визнання винуватості, укладену 29 січня 2026 року між прокурором Березівської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , якій на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні за згодою наданою представником потерпілого Регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця» - ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника обвинуваченого - ОСОБА_5 - затвердити.
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.185 КК України, призначивши йому покарання, у виді 5 років позбавлення волі.
У відповідності до ст.ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 , від відбування покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки.
Відповідно до ст.76 КК України покласти на звільненого від відбування покарання з випробуванням ОСОБА_4 наступні обов`язки:
п.1.ч.1 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
п.2 ч.1 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
п.2 ч.2 не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Арешт накладений на підставі ухвали слідчого судді Березівського районного суду Одеської області від 09.10.2025 на металеві оглядові кришки із залізно дорожніх вагонів у кількості 21 штуки, залізно дорожні гальмівні башмаки у кількості 5 штук та один замок до залізно дорожніх башмаків - скасувати.
Речові докази - металеві оглядові кришки із залізно дорожніх вагонів у кількості 21 штуки, залізно дорожні гальмівні башмаки у кількості 5 штук та один замок до залізно дорожніх башмаків - повернути володільцю.
Процесуальні витрати -відсутні.
Запобіжні заходи не застосовувались.
Цивільний позов не заявлявся.
Вирок з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області, через Іванівський районний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку вручити учасникам судового провадження.

Суддя 	ОСОБА_7