Справа № 560/19291/25
	
РІШЕННЯ
іменем України

24 лютого 2026 року	м. Хмельницький	

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Шевчука О.П. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області , Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просить визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо прийняття рішення про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії №221650004651 від 25 серпня 2025 року та Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо не зарахування ОСОБА_1 до страхового стажу за період роботи з 02.07.1990 по 09.02.1994 у в тресті "АГРОСПЕЦМОНТАЖ" з 01.06.1994 по 31.08.1998 під час отримання заробітної плати у період відбування покарання в Державній установі "Шепетівська виправна колонія (№98)", з 1978 по 1986 в колгоспі ім.Шестакова с. Давидківці. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 страховий стаж за період роботи з 02.07.1990 по 09.02.1994 у в тресті «АГРОСПЕЦМОНТАЖ», з 01.06.1994 по 31.08.1998 під час отримання заробітної плати у період відбування покарання в Державній установі «Шепетівська виправна колонія (№98)», з 1978 по 1986 в колгоспі ім. Шестакова с. Давидківці у кількості 310,5 днів та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем прийнято Рішення про відмову в призначенні пенсії № 221650004651. У вказаному Рішенні № 221650004651 зазначено, що позивачу не враховано до страхового стажу період роботи з 02.07.1990 по 09.02.1994 згідно трудової книжки серія НОМЕР_1 від 01.08.1986, оскільки наказ на звільнення «09.04.1994» не відповідає даті звільнення «09.02.1994».
Ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження.
Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області подало до суду відзив на позовну заяву, у якому просить у задоволенні позову відмовити. 
Від Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області надійшов відзив, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Вказує, що Головним управлінням прийнято рішення від 25.06.2025 № №221650004651 про відмову в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу (32 роки).
Дослідивши докази по справі, суд встановив наступні обставини.
17 червня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Хмельницькій області з заявою № 8408 про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058-IV.
Відповідно до положень пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 в редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Автоматичним розподілом справ в електронній підсистемі було визначено, що розгляд заяви здійснюється за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області.
Рішенням головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 221650004651 від 25.06.2025 відмовлено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у призначенні пенсії за віком згідно заяви від 17.06.2025 у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи, передбаченого ст. 26 Закону № 1058-IV.
До страхового стажу позивача не враховано періоди роботи з згідно відомостей трудової книжки від 01.08.1986 серії НОМЕР_1 з 02.07.1990 по 09.02.1994, оскільки у записі № 6 дата наказу про звільнення – «09.04.1994» не відповідає даті звільнення – «09.02.1994». Період роботи під час відбування покарання у вигляді позбавлення волі з 01.06.1994 по 31.08.1998, оскільки згідно довідки про заробітну плату від 26.05.2025 № 6/3435 ДУ «Шепетівська виправна колонія (№98)» та довідки про період перебування міри покарання від 26.05.2025 № 6/3436, оскільки відрахування внесків на державне соціальне страхування не проводились. Період роботи з 1978 по 1986 в колгоспі ім. Шестакова с. Давидківці згідно з трудової книжки колгоспника № НОМЕР_2 від 15 квітня 1979 року, оскільки до заяви від 17.06.2025 вона не додавалась, тому правова оцінка щодо можливості зарахування вказаного періоду роботи не надавалася.
Згідно поданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу страховий стаж позивачки становить 24 роки 04 місяці 24 дні, що недостатньо для призначення пенсії за віком.
Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.
Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом, визначається Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (зі змінами та доповненнями) (далі по тексту – Закон № 1058-IV).
Згідно частини 1 статті 26 Закону № 1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення 60 років та наявності у період з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року страхового стажу не менше 32 років.
Відповідно до ч. 2 ст.24 Закону № 1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Основним документом, що підтверджує стаж роботи, згідно із статтею 62 Закону № 1788-XII, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Пунктом 20 Порядку № 637 передбачено, що у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Трудовий стаж встановлюється на підставі уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників у разі відсутності відповідних записів у трудовій книжці.
Таким чином, лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Крім того, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку (в індивідуальних відомостях про застраховану особу позивача (форма ОК-5) відомостей про сплату роботодавцем страхових внесків (єдиного внеску) для нарахування пенсії за спірний період не є підставою для позбавлення особи права на пенсію, оскільки ця особа не може нести відповідальність замість роботодавця.
В усталеній практиці Верховного Суду (постанови від 27.03.2018 у справі №208/6680/16-а, від 24.05.2018 у справі №480/12392/16-а, від 31.10.2019 у справі №226/1994/17, від 01.03.2021 у справі №423/757/17) при розгляді аналогічних спорів: касаційний суд неодноразово вказував на те, що відповідно до статті 106 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.
Обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника. Внаслідок невиконання підприємством обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним засадам у сфері соціального захисту. Тому особа не може нести відповідальність за неналежне виконання своїх обов`язків підприємством, на якому вона працює.
Як встановлено, із трудової книжки серія НОМЕР_1 від 01.08.1986, у вказаний період позивач працював в участку «СТРОЙМОНТАЖМЕХАНІЗАЦІЯ» треста «АГРОСПЕЦМОНТАЖ», який 04.05.1988 року об`єднався в УПТКиТ треста «АГРОСПЕЦМОНТАЖ» Хмельницького облагростроя, що у свою чергу був перетворений в трест «АГРОСПЕЦМОНТАЖ» 02.07.1990.
З 25.07.1986 року по 09.02.1994 року позивач працював на посаді «водій 2-го класу».
У Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутні відомості про треста «АГРОСПЕЦМОНТАЖ», а також відсутні будь які відомості в архіві, що підтверджується Довідкою Архівного відділу Хмельницької міської ради від 22.05.2025 № М-01-31-17407-25.
Стосовно підтвердження дати звільнення позивача «09.02.1994» є те, що позивач був засуджений, що підтверджується Довідкою, виданою установою МХ 324/98 серія БИ № 003802 від 22.09.1998, у якому також вказано, що з 09.02.1994 року відбував покарання у місцях позбавлення волі у період з 09.02.1994 по 22.09.1998.
Зважаючи на вищенаведене, датою звільнення є саме «09.02.1994», так як з цієї дати позивач відбував покарання і не міг здійснювати посадові обов`язки за посадою в тресті «АГРОСПЕЦМОНТАЖ», а також те, що станом на день звернення відсутні будь які відомості в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про тресті «АГРОСПЕЦМОНТАЖ» та його правонаступників, так само відсутні дані в архіві.
Щодо періоду з 01.06.1994 по 31.08.1998 під час отримання заробітної плати у період відбування покарання в Державній установі «Шепетівська виправна колонія (№98)», суд зазначає наступне.
У вказаний період позивач відбував покарання в установі МХ-324/98, яка перейменована в Державну установу «Шепетівська виправна колонія (№98)», що підтверджується Довідкою Установи МХ 324/98 серія БИ № 003802 від 22.09.1998, Довідкою про перейменування установи, виданої Державною установою «Шепетівська виправна колонія (№98)» від 26.05.2025 № 6/3438, Довідкою Державною установою «Шепетівська виправна колонія (№98)» від 26.05.2025 № 5/3437, Довідкою Державною установою «Шепетівська виправна колонія (№98)» від 26.05.2025 № 5/3436.
У період з 09.02.1994 по 22.09.1998 діяв Виправно-трудовий кодекс України від 23.12.1970 № 3325-VII (зі змінами та доповненнями). Так, відповідно до статті 98 ВТК України, кримінально-виконавча інспекція здійснює контроль за правильністю і своєчасністю відрахувань із заробітку засуджених до виправних робіт і перерахуванням відрахованих сум у доход держави. Відрахування провадяться із усієї суми заробітку, незалежно від наявності претензій до засудженого за виконавчими документами, за кожний відпрацьований місяць при виплаті заробітної плати. В осіб, які працюють за сумісництвом, відрахування провадяться із заробітку за кожним місцем роботи. Відрахування відповідно до вироку суду починаються з наступного дня після надходження вироку та повідомлення на підприємство, в установу чи організацію, але не раніше ніж вирок набрав чинності. Відрахування не провадяться з грошових допомог, які одержуються в порядку соціального страхування і соціального забезпечення, виплат одноразового характеру, не передбачених системою оплати праці, сум, які виплачуються як компенсація за витрати, пов`язані з відрядженням, та інших компенсаційних виплат. 
В наданій відповідачу довідці про заробітну плату від 26.05.2025 року №6/3435 виданої ДУ"Шепетівська виправна колонія (№98)" та довідці про період перебування міри покарання від 26.05.2025 року №6/3436 зазначено, що відрахування внесків на державне соціальне страхування не проводились. 
Зважаючи на вищенаведене, є всі правові підстави для незарахування страхового стажу за період з 01.06.1994 по 31.08.1998 під час отримання позивачем заробітної плати у період відбування покарання в Державній установі «Шепетівська виправна колонія (№98)».
Щодо періоду трудової діяльності в колгоспі ім. Шестакова с. Давидківці, суд зазначає, що у період з 1978 по 1986 року Позивач мав трудову діяльність в колгоспі ім. Шестакова с. Давидківці, що підтверджується Архівною довідкою, виданої Комунальним підприємством «ОБ`ЄДНАНИЙ ТРУДОВИЙ АРХІВ СІЛ, СЕЛИЩА ХМЕЛЬНИЦЬКОГО РАЙОНУ» від 23.06.2025 року № 345.
Згідно Архівної довідки № 345, позивач мав відпрацьовані дні: у 1978 році – 15 днів, у 1979 році – 8 днів, у 1981 році – 6 днів, у 1982 році – 147,5 днів, у 1983 році – 48,5 днів, у 1986 році – 85,5 днів. Всього днів було відпрацьовано 310,5, при цьому за вказані дні ним отримано заробітну плату 1663,55 карб.
При цьому, до заяви про призначення пенсії по віку від 17.06.2025 року трудова книжка колгоспника № НОМЕР_2 від 15.04.1979 року не надавалась, тому правова оцінка щодо можливості зарахування вказаного періоду роботи відповідачем - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області під час прийняття оспорюваного позивачем рішення не надавалась. 
Посилання відповідача на неточності у трудовій книжці позивача є безпідставними, оскільки відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 у справі №677/277/17.
Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а викладена правова позиція, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.
Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Тому, рішення №221650004651 від 25 серпня 2025 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії та щодо не зарахування ОСОБА_1 до страхового стажу за період роботи з 02.07.1990 по 09.02.1994 в тресті "АГРОСПЕЦМОНТАЖ", є протиправним.
При цьому, суд враховує правові висновки Верховного Суду, який вважає, що на працівника не слід покладати ризик негативних наслідків (позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку) за формальну неправильність оформлення трудової книжки з вини адміністрації підприємства яка відповідальна за дотримання правил її ведення (постанова № 687/975/17 від 21.02.2018).
Отже, перевіривши в сукупності підстави відмови відповідача у призначенні пенсії за віком, що викладені в рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №221650004651 від 25 серпня 2025 року, суд дійшов висновку про наявність підстав для його скасування.
Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
При розгляді справи встановлено, що відповідач приймаючи рішення №221650004651 від 25 серпня 2025 року не надавав належної оцінки підставам врахування періодів роботи позивача, записи про які внесено до трудової книжки, до його страхового стажу, обмежившись не зарахуванням цих періодів та відмови у призначенні пенсії.
Завданням адміністративного суду є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень та їх відповідності правовим актам вищої юридичної сили. Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Тому завданням адміністративного суду є саме контроль за легітимністю прийняття рішень.
Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 10 вересня 2019 року у справі №818/985/18 та від 26 грудня 2019 року у справі №810/637/18.
Обираючи спосіб захисту порушеного права, суд відповідно до частини 5 статті 242 КАС України враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 07 березня 2018 року у справі №233/2084/17, відповідно до якої вирішення питання призначення пенсії є виключною компетенцією Пенсійного фонду, а тому належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком, а не зобов`язання відповідача призначити таку пенсію.
Беручи до уваги викладене, суд вважає, що належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання пенсійного органу повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком, за результатами розгляду якої було прийнято оскаржене рішення про відмову у призначенні пенсії, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.
Інші доводи та заперечення сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.
За нормами частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З урахуванням вищевикладеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ч. 1,3 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №221650004651 від 25 серпня 2025 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи з 02.07.1990 по 09.02.1994 у в тресті «АГРОСПЕЦМОНТАЖ».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву від 17.06.2025 року ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком, з врахуванням висновків суду та прийняти обґрунтоване рішення про призначення чи відмову в призначені пенсії.
В задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн 96 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:	ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 ) 	
Відповідачі:	Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10,м. Хмельницький,Хмельницька обл., Хмельницький р-н,29013 , код ЄДРПОУ - 21318350)  Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, 3,м. Слов`янськ,Донецька обл., Краматорський р-н,84122 , код ЄДРПОУ - 13486010) 	

Головуючий суддя 		О.П. Шевчук