Справа № 211/7682/25
Провадження № 2/211/1014/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 березня 2026 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Н.О. Сарат
за участю секретаря судового засідання С.М. Зоріній
у відсутність сторін, розглянувши у судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Дружківський міський відділ реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління юстиції про визнання батьківства, -
встановив:
позивач звернулася до суду з зазначеним позовом та просить суд визнати встановити факт батьківства ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , відносно дитини – ОСОБА_4 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , та внести відповідні зміни і доповнення до актового запису про народження № 140 від 26 серпня 2022 року, який зареєстрований Добропільським відділом РАЦС у Покровському районі Донецької області. Після встановлення факту батьківства залишити дитині прізвище – ОСОБА_5 . Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж встановлений законом мінімальний розмір аліментів для дитини відповідного віку. Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , судові витрати.
В обгрунтування позову зазначила, що позивач ОСОБА_1 в період з березня 2021 року по червень 2023 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 . В цей період ОСОБА_1 завагітніла від ОСОБА_3 . 
ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась спільна донька Позивачки та Відповідача – ОСОБА_4 . Дитина була зареєстрована 26 серпня 2022 року (актовий запис № 140) Добропільським відділом РАЦС у Покровському районі Донецької області про що видано Свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 . 
У зазначеному Свідоцтві про народження батьком записаний ОСОБА_6 . Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відомості про батька записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного Кодексу України (При народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою). Копія витягу № 00052016642 з ДРАЦС від 26 червня 2025 року додається до позовної заяви. 
В такому порядку дитина була зареєстрована оскільки відповідач фактично визнавав, однак подавати спільну заяву про реєстрацію дитини в порядку, встановленому ст.126 СК України відмовився.
Позивачка ОСОБА_1 не має змоги самостійно утримувати неповнолітню дитину, у зв`язку з чим змушена звернутись за захистом своїх прав та прав дитини до суду. Захист прав полягає у встановленні факту того що Відповідач ОСОБА_3 є батьком неповнолітньої ОСОБА_4 та стягнення з відповідача аліментів на утримання зазначеної дитини.
Факт того що саме ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_4 ґрунтується на таких обставинах: В період коли була зачата та народилась вказана дитина (з березня 2021 року по червень 2023 року), мати дитини – Позивачка та батько – Відповідач перебували у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу. Крім того Відповідач ОСОБА_3 сам не заперечував та визнавав факт свого батьківства.
Відповідач ОСОБА_3 , як батько, приймав участь в урочистій виписці Позивачки з новонародженою донькою ОСОБА_7 з пологового будинку, а також в обряді хрещення дитини.
Відповідач ОСОБА_3 , як батько до червня 2023 року спілкувався з донькою, приймав участь у її вихованні. Факт спілкування з дитиною підтверджується відповідними фотографіями, які додаються до позову.
Крім того, для підтвердження факту батьківства ОСОБА_3 відносно дитини ОСОБА_4 , можливе проведення молекулярно-генетичної експертизи.
Як вбачається з наведених вище обставин – Відповідач ОСОБА_3 є батьком неповнолітньої ОСОБА_4 . 
Відповідач ОСОБА_3 матеріальної допомоги, необхідної для утримання та виховання дитини, не надає. Кошти на утримання спільної дитини відмовляється платити.
Неповнолітня ОСОБА_8 мешкає разом з матір`ю ОСОБА_1 та перебуває на повному її утриманні.
Ухвалою суду від 09.07.2025 року провадження по справі відкрито, призначено підготовче судове засідання. 
04.08.2025 року від представника позивача надійшла заява про участь в режимі відеоконференції.
05.08.2025 року до суду надійшов відзив в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позову, вказав, що у нього на утриманні є син ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 та надав всі підтверджуючі документи. 
25.09.2025 року ухвалою суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Дружківський міський відділ реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління юстиції про визнання батьківства, призначена молекулярно-генетична експертиза, проведення якої доручено експертам Дніпропетровського обласного бюро судово-медичної експертизи, що знаходиться за адресою: 49005 м.Дніпро, площа Соборна, 14. На вирішення експертів поставити питання: чи є ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьком дитини - ОСОБА_4 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 .
01.12.2025 року до суду надійшов Висновок № 379-МГ від експертів Дніпропетровського обласного бюро судово-медичної експертизи, згідно якого ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , на 99,999999 % є батьком дитини - ОСОБА_4 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 .
03.12.2025 року провадження по справі відновлено.
11.02.2026 року представник позивача ОСОБА_2 надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивачки, на задоволенні позову наполягали. 
11.02.2026 року ухвалою суду закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду. 
13.02.2026 року представник відповідача В.Г. Цимбалюк, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, та відсутності відповідача, підтримали відзив. 
В зв`язку з цим в силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з таких мотивів.
Як встановлено судом, позивач ОСОБА_1 в період з березня 2021 року по червень 2023 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 . 
ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась спільна донька Позивачки та Відповідача – ОСОБА_4 . Дитина була зареєстрована 26 серпня 2022 року (актовий запис № 140) Добропільським відділом РАЦС у Покровському районі Донецької області про що видано Свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 . 
У зазначеному Свідоцтві про народження батьком записаний ОСОБА_6 . Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відомості про батька записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного Кодексу України (При народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою). Копія витягу № 00052016642 з ДРАЦС від 26 червня 2025 року додається до позовної заяви. 
01.12.2025 року до суду надійшов Висновок № 379-МГ від експертів Дніпропетровського обласного бюро судово-медичної експертизи, згідно якого ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , на 99,999999 % є батьком дитини - ОСОБА_4 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Отже, вимога про встановлення фактру батьківства судом встановлена та підлягає задоволенню. 
Позивачка ОСОБА_1 не має змоги самостійно утримувати неповнолітню дитину, у зв`язку з чим змушена звернутись за захистом своїх прав та прав дитини до суду. 
Відповідач ОСОБА_3 матеріальної допомоги, необхідної для утримання та виховання дитини, не надає. Кошти на утримання спільної дитини відмовляється платити.
Неповнолітня ОСОБА_8 мешкає разом з матір`ю ОСОБА_1 та перебуває на повному її утриманні.
Згідно статті 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду.
Відповідно до частини першої статті 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.
Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено) (пункт 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»).
Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів, згідно з вимогами ЦПК УКраїни жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.
Доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.
Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.
Відповідно до статті 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження.
Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ч. 7 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства» забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку тощо.
Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 5 СК України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Зокрема, держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини (ч. 2, 3 ст. 5 СК України). При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.
Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ним вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ним вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 3 ст. 144 СК України реєстрація народження дитини провадиться органом державної реєстрації актів цивільного стану з одночасним визначенням її походження та присвоєнням прізвища, імені та по батькові.
Згідно зі ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини.
Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 2) за рішенням суду.
Згідно ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Згідно вимог ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.
Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.
Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.
Статтею 122 СК України встановлено, що дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя.
Так, частиною 1 ст. 133 СК України встановлено, що якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства.
Згідно п. 6. Постанови Пленуму Верховного Суду України N 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Зазначена особа може звернутися з такими вимогами у межах строку позовної давності (один рік), перебіг якого починається з дня, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі вище перераховані докази в сукупності.
Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.
Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.
Згідно зі статтею 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Частинами 1-3 статті 181 Сімейного Кодексу України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.
За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Згідно із частиною першою статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог щодо стягнення аліментів на утримання доньки в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, так як вже сплачує аліменти на утримання сина ОСОБА_10 в розмірі 1/4 частини, але суд критично відноситься до такого заперечення адже аліменти у розмірі 1/4 частини відповідають інтересам доньки ОСОБА_7 . 
Виходячи з принципів змагальності, всебічності та повноти з`ясування обставин справи, розумності та справедливості, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частки його доходу, на утримання доньки до її повноліття, на користь позивачки, що буде відповідати інтересам дитини.
Відповідно до статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Позов пред`явлено 08.07.2025 року.
Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 2 ЦПК України).
Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.
У зв`язку з тим, що відповідач позов не визнавав, та виказував сумніви щодо своєї біологічної спорідненості щодо доньки ОСОБА_4 , ухвалою суду від 25 вересня 2025 року призначено молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам Дніпропетровського обласного бюро судово-медичної експертизи.
Позивачкою проведено оплату за проведення судово-генетичної експертизи. Сума витрат позивачки у зв`язку з проведенням експертизи склала 14 290,96 грн., згідно квитанції № 0.0.4630641340.2, (а.с. 66).
Стаття 133 ЦПК України визначає, що судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. 
Стаття 139 ЦПК України визначає, що розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.
Згідно статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. 
Оскільки позов задоволено, судовий збір за вимогу про визнання батьківства в сумі 1211,20 грн. , а також витрати на проведення експертизи в сумі 14 290,96 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. 
Позивач звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів, а тому 1211,20 грн. судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь держави. 
Керуючись статями 125, 126, 128, 135, 180-183, 191 СК України, статями 10, 12, 13, 81, 109, 141, 263, 265 ЦПК України,суд,
ухвалив :
Задовольнити позов ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Дружківський міський відділ реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління юстиції про визнання батьківства - повністю.
Встановити факт батьківства ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , відносно дитини – ОСОБА_4 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , та внести відповідні зміни і доповнення до актового запису про народження № 140 від 26 серпня 2022 року, який зареєстрований Добропільським відділом РАЦС у Покровському районі Донецької області.
Після встановлення факту батьківства залишити дитині прізвище – ОСОБА_5 .
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 08.07.2025 року до повноліття дитини. 
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок та витрати на проведення експертизи в розмірі 14 290 (чотирнадцять тисяч двісті дев`яносто) гривень 96 копійок.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 04.03.2026 року.
Суддя:	  	Н. О. Сарат