ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/493/26	Головуючий по 1 інстанції	
Номер провадження 22-ц/821/794/26 Справа №705/1136/23  Категорія: 302090000 	Єщенко О.І. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Фетісова Т. Л. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 року м. Черкаси 

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідач	Фетісова Т. Л. 	
судді	Василенко Л. І., Сіренко Ю. В.	
секретар 	Любченко Т.М.	

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника Приватного підприємства «ТЕТЯНА С» - адвоката Мельника Олега Федоровича на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01.12.2025 (суддя в суді першої інстанції Єщенко О. І.) та на додаткове рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17.12.2025 (суддя в суді першої інстанції Єщенко О. І.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «ТЕТЯНА С» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та її витребування, скасування державної реєстрації права оренди,

в с т а н о в и в :

у березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому з урахуванням заяви про зміну предмету позову, просив:
усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою площею 1,9900 га з кадастровим номером 7124385300:02:000:0068, наданою для ведення особистого селянського господарства, розташованою на території Максимівської сільської ради Уманського р-ну, Черкаської обл, яка на підставі державного на право власності на земельну ділянку належить ОСОБА_1 шляхом її витребування у ПП «ТЕТЯНА С» за актом прийому-передачі» та скасувати державну реєстрацію права оренди, зареєстровану в Державному реєстрі речових прав згідно запису про реєстрацію іншого речового права № 45402622 від 26.11.2021 року;
стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору та витрати на правову допомогу на користь позивача.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у приватній власності ОСОБА_1 перебуває земельна ділянка (пай), площею 1,9900 га, з кадастровим номером 7124385300:02:000:0068, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Максимівської сільської ради Уманського району Черкаської області.
Дана земельна ділянка перебувала в оренді відповідача до 2012 року після чого позивач вивів дану земельну ділянку для одноособового обробітку і з того часу особисто її обробляв. 
29.11.2017 встановлено фактичні межі земельної ділянки і за усною домовленістю з відповідачем останній користувався земельною ділянкою, а отриманий прибуток за вирахуванням оплати його послуг передавав позивачу.
На початку 2021 року позивач попередив відповідача про те, що він має намір у 2022 році особисто обробляти належну йому земельну ділянку та попередив щодо необхідності її повернення. 
У 2022 році ОСОБА_1 вирішив передати належну йому земельну ділянку в оренду ТОВ «Агроплант», однак представники майбутнього орендаря повідомили, що вказана земельна ділянка вже передана в оренду ПП «ТЕТЯНА С» строком на 20 років, а договір оренди був укладений 04.11.2021.
Позивач стверджує, що жодного договору оренди землі з відповідачем не укладав, не підписував та його волевиявлення з приводу передачі вказаної земельної ділянки в оренду відповідачу не було.
Зазначені обставини обумовили звернення позивача з позовом у цій справі до суду.
Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01.12.2025 позов задоволено.
Усунуто перешкоди у користуванні земельною ділянкою площею 1,9900 га з кадастровим номером 7124385300:02:000:0068, наданою для особистого селянського господарства, розташованою на території Максимівської сільської ради Уманського р-ну, Черкаської обл, яка на підставі державного на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 619712 від 14.11.2007 належить ОСОБА_1 шляхом її витребування у ПП «ТЕТЯНА С» за актом прийому-передачі» та скасовано державну реєстрацію права оренди, наявну в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно земель, запис про інше речове право № 45402622 від 26.11.2021.
Стягнуто з ПП «ТЕТЯНА С» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 073 грн 60 коп.
Позивачем подано до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій він просив стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 28 000 грн. та судовий збір в розмірі 1 073 грн 60 коп.
Додатковим рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17.12.2025 заяву задоволено частково.
Стягнуто з ПП «ТЕТЯНА С» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 28 000 грн.
Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено чинність договірних відносин між сторонами, укладених строком на 20 років та факту перебування спірної земельної ділянки у користуванні відповідача з установлених законом підстав. Оригінал видаткового касового ордеру від 05.12.2022, виданого на ім`я ОСОБА_1 та оригінал договору оренди земельної ділянки б/н від 04.11.2021 відповідач не надав в зв`язку з їх втратою, тому суд був позбавлений можливості призначити у справі почеркознавчу експертизу. При цьому, акту втрати документів відповідачем до суду не надано. Позивачем надано копії відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утримання податків (за період з 1 кварталу 2021 по 2 квартал 2022) з підтвердженням того, що від ПП «ТЕТЯНА С» грошових коштів за вказаний період він не отримував. 
Надані відповідачем докази щодо спростування доводів позивача судом оцінені критично, оскільки копії видаткового касового ордера від 05.12.2022, відомості про наявність земельних ділянок та відомості про суми нарахованого доходу, утриманого та сплаченого податку на доходи фізичних осіб та військового збору жодним чином не підтверджують факту укладення та наявності договору оренди землі від 04.11.2021 між сторонами щодо земельної ділянки з кадастровим номером 7124385300:02:000:0068 через розбіжність дати державної реєстрації права оренди ПП «ТЕТЯНА С», що зазначена у відомості та Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та неможливості ідентифікувати за користування якою земельною ділянкою був нарахований та сплачений податок, адже у наданій відповідачем відомості не зазначено ні кадастрового номера земельної ділянки, ні дати укладення договору оренди та вона не містить відмітки про одержання контролюючого органу.
Ухвалюючи додаткове рішення, суд виходив з того, що позовні вимоги задоволено повністю, тому витрати на правничу допомогу підлягають до стягнення в повному заявленому обсязі, оскільки відповідачем не заявлялося клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу.
В стягненні судового збору було відмовлено, оскільки вказане питання вже було вирішено рішенням суду від 01.12.2025. 
В апеляційній скарзі представник ПП «ТЕТЯНА С» - адвокат Мельник О. Ф. просить скасувати рішення суду від 01.12.2025 та додаткове рішення суду від 17.12.2025 як незаконні та ухвалити нову постанову, якою в ОСОБА_1 відмовити в задоволенні позовних вимог та заяви про стягнення втрат на професійну правничу допомогу.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту своїх прав, а саме: заявлено вимогу про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом її витребування, хоча належним способом захисту в даному випадку є визнання відсутнім права оренди. Судове рішення про задоволення такої вимоги є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про припинення права оренди відповідача.
Суд вищевикладеного не врахував та безпідставно задовольнив заявлені вимоги, тому рішення суду підлягає скасуванню, як ухвалене з порушенням матеріального та процесуального законодавства.
Оскільки рішення суду підлягає до скасування, а позовна заява не підлягає задоволенню, тому не може залишатися в силі й додаткове рішення суду, яке також підлягає скасуванню.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
При розгляді справи встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, площею 1,9900 га, з кадастровим номером 7124385300:02:000:0068, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Максимівської сільської ради Уманського р-ну, Черкаської обл, що підтверджується Інформацією, сформованою за допомогою додатку «Реєстру нерухомості» (а.с. 13). 
З актуальної інформації про державну реєстрацію іншого речового права (а.с. 13 зворотна сторона) вбачається, що державним реєстратором виконавчого комітету Христинівської міської ради Черкаської області Діденко В. В. 26.11.2021 зареєстровано право оренди земельної ділянки на підставі договору оренди земельної ділянки б/н, укладеного 04.11.2021 між ПП «ТЕТЯНА С» та ОСОБА_1 .
Звертаючись до суду з позовом, позивач в обґрунтування позовних вимог вказав, що жодного договору оренди землі з відповідачем не укладав, не підписував та його волевиявлення з приводу передачі вказаної земельної ділянки в оренду відповідачу не було.
Оригінал видаткового касового ордеру від 05.12.2022, виданого на ім`я ОСОБА_1 та оригінал договору оренди земельної ділянки б/н від 04.11.2021 відповідачем до суду надано не було в зв`язку з їх втратою, тому суд був позбавлений можливості призначити у справі почеркознавчу експертизу.
Вирішуючи спір, суд визнав доведеними вимоги позивача та дійшов висновку про наявність підстав для захисту порушеного права ОСОБА_1 шляхом задоволення заявлених позовних вимог.
Європейський суд з прав людини у рішенні (далі ЄСПЛ) у справі «VOLOVIK v. UKRAINE» (№ 15123/03, § 45, від 06 грудня 2007 року) зауважив, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення (права), які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо.
Принцип розумності є апріорі властивим для приватного права і характерний як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, так і для тлумачення матеріальних приватноправових та процесуальних норм, що здійснюється при вирішенні спорів (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 16.06.2021 у справі № 554/4741/19, постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18.04.2022 у справі № 520/1185/16-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 у справі № 209/3085/20, постанова Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2022 у справі № 519/2-5034/11).
Відповідно до ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Завданням цивільного судочинства є ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2019 у справі № 638/2304/17). Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.03.2023 у справі № 753/8671/21).
Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, серед яких: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача), а також обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу (див., зокрема постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11.12.2023 у справі № 607/20787/19).
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права. Тлумачення цієї норми свідчить, що такий спосіб захисту застосовується тоді, коли суб`єктивне цивільне право виникло і якщо це право порушується (оспорюється або не визнається) іншою особою (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.12.2022 у справі № 233/4580/20). По своїй суті такий спосіб захисту як визнання права охоплює собою і визнання права відсутнім.
З приводу належного способу захисту прав орендодавця, який вважає, що зареєстроване право оренди відсутнє, апеляційний суд враховує усталену практику Верховного Суду. 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29.11.2023 у справі № 513/879/19 (провадження № 14-49цс22) вказала, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень є підставою для внесення відомостей (записів) про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Належним способом захисту прав орендодавця, який у цих спірних правовідносинах вважає, що зареєстроване право оренди відсутнє є його вимога до особи, за якою зареєстроване право оренди, про визнання відсутнім права оренди. 
Зокрема, у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 19.02.2024 у справі № 567/3/22 (провадження № 61-5252сво23) акцентовано увагу на тому, що: «такий спосіб захисту як визнання права може застосовуватися для захисту (невизнання чи оспорювання) різноманітних приватних прав (зобов`язальних, речових, виключних, спадкових, права на частку в спільній частковій власності і т. д.). По своїй суті такий спосіб захисту як визнання права охоплює собою і визнання права відсутнім. Належним способом захисту прав орендодавця, який вважає, що зареєстроване право оренди відсутнє, є його вимога до особи, за якою зареєстроване право оренди, про визнання відсутнім права оренди. Судове рішення про задоволення такої вимоги є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про припинення права оренди відповідача».
Такий висновок було підтверджено у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 02.06.2025 у справі № 144/1440/22 (провадження № 61-12561сво24), в якій вказано що «як Велика Палата Верховного Суду, так і Об`єднана палата послідовно дотримуються підходу, що належним способом захисту прав орендодавця, який не підписував договір (додаткову угоду), є його вимога до особи, за якою зареєстроване право оренди, про визнання відсутнім права оренди. При цьому судове рішення про визнання відсутнім права оренди є підставою для державної реєстрації припинення права оренди. Будь-яке інше судове рішення (про скасування державної реєстрації права оренди, про зобов`язання повернути земельну ділянку) за змістом п. 9 ч. 1 ст. 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не є підставою для державної реєстрації припинення права оренди.
Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 25.06.2025 у справі № 599/268/23 (провадження № 61-3769св24), від 24.07.2025 у справі № 136/2311/21 (провадження 61-2240св24), від 08.10.2025 у справі № 733/969/24 (провадження 61-7705св25).
Позивач у справі просив усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою площею 1,9900 га з кадастровим номером 7124385300:02:000:0068, наданою для ведення особистого селянського господарства, розташованою на території Максимівської сільської ради Уманського р-ну, Черкаської обл, яка на підставі державного на право власності на земельну ділянку належить ОСОБА_1 шляхом її витребування у ПП «ТЕТЯНА С» за актом прийому-передачі» та скасувати державну реєстрацію права оренди, зареєстровану в Державному реєстрі речових прав згідно запису про реєстрацію іншого речового права № 45402622 від 26.11.2021 року.
Суд першої інстанції, проаналізуваши усі надані по справі належні та допустимі докази, прийшов до висновку про те, що відповідачем не доведено чинність договірних відносин між сторонами, укладених строком на 20 років та факту перебування спірної земельної ділянки у користуванні відповідача з установлених законом підстав, встановив факт порушення прав позивача з боку відповідача, з яким також погоджується і колегія суддів. 
Однак, оскільки позовних вимог про визнання відсутнім права оренди заявлено не було, у зв`язку з цим відсутні підстави для вирішення питання про кваліфікацію договору оренди як неукладеного та застосовано неналежний спосіб захисту порушених прав позивача, який є неефективним та не відновлює його правового становища, що є самостійною підставою для відмови в позові. 
Суд першої інстанції на вищевикладені в постанові апеляційного суду обставини належної уваги не звернув та дійшов до помилкового висновку про задоволення позову.
В даному випадку належним способом захисту прав орендодавця, який у цих спірних правовідносинах вважає, що зареєстроване право оренди відсутнє, є його вимога до особи, за якою зареєстроване право оренди про визнання відсутнім права оренди. При цьому, судове рішення про визнання відсутнім права оренди і є підставою для скасування державної реєстрації припинення права оренди. 
Зважаючи на вищевикладене, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги представника ПП «ТЕТЯНА С» - адвоката Мельника О. Ф. є обґрунтованими, а рішення суду першої інстанції таким, що постановлене з порушенням вимог матеріального права та приходить до висновку про його скасування з ухваленням нової постанови про відому в позові через обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав.
Оскільки, за наслідками розгляду справи в суді апеляційної інстанції в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено, тому підстав для стягнення на його користь з відповідача витрат на правничу допомогу немає, а відтак підлягає скасуванню й оскаржуване додаткове рішення суду від 17.12.2025, яким задоволено заяву позивача про стягнення відповідних судових витрат.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий судовий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі відмови у задоволенні позову (що має місце у цій справі) на позивача.
Отже з позивача на користь відповідача підлягає стягненню сума судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги в розмірі 1 610 грн 40 коп. 
Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

апеляційну скаргу – задовольнити.
Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01.12.2025 та додаткове рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17.12.2025 – скасувати.
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного підприємства «ТЕТЯНА С» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та її витребування, скасування державної реєстрації права оренди – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного підприємства «ТЕТЯНА С» судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги в розмірі 1 610 грн 40 коп.
Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством. 
Повну постанову складено 25.02.2026.

Суддя-доповідач   

Судді