ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

18 березня 2026 року
м. Київ

справа № 390/599/25
провадження № 61-14713св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Шиповича В. В.,

учасники справи:
позивач - Керівник Кропивницької окружної прокуратури Кіровоградської області в особі Соколівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області,
відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , фермерське господарство «Атрісс»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу першого заступника керівника Кіровоградської обласної прокуратури на ухвалу Кропивницького районного суду Кіровоградської області від 02 червня 2025 року у складі судді Підгірської Г. О. та постанову Кропивницького апеляційного суду від 15 вересня 2025 року у складі колегії суддів: Дуковського О. Л., Дьомич Л. М., Письменного О. А.,
Короткий зміст позовних вимог
1. У березні 2025 року керівник окружної прокуратури Кіровоградської області в інтересах держави в особі Соколівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , фермерського господарства «Атрісс» про визнання недійсними договорів оренди землі та витребування земельних ділянок.
2. Ухвалою місцевого суду від 25 березня 2025 року відкрито провадження у справі.
3. Ухвалою місцевого суду від 22 травня 2025 року клопотання відповідачів про залишення без руху позовної заяви задоволено, позовну заяву прокурора залишено без руху.
Залишаючи позовну заяву без руху, суд першої інстанції виходив із того, що нормативною підставою позовних вимог є саме пункт 3 частини першої статті 388 ЦК України, яка має назву «Право власника на витребування майна від добросовісного набувача».
09 квітня 2025 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до ЦК України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача», яким внесено зміни, зокрема, до статей 388, 390 ЦК України, 177, 185, 265 ЦПК України.
Враховуючи те, що згідно з пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до ЦК України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача» положення цього Закону мають зворотню дію в часі в частині умов та порядку компенсації органом державної влади або органом місцевого самоврядування добросовісному набувачеві вартості 
З огляду на те, що положення вказаного Закону мають зворотню дію в часі, з урахуванням статей 177, 187 ЦПК України в редакції Закону суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без руху з підстав невнесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оціненого згідно із законом на дату подання позову.
4. Прокурор, подаючи заяву про усунення недоліків, вказував на відсутність підстав для залишення позовної заяви без руху. Крім того, позивач також зазначив, що невнесення прокурором вартості майна на депозитний рахунок суду виключає можливість ухвалення судового рішення про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача, але не виключає можливість розгляду справи за позовом прокурора та ухвалення судом рішення про витребування майна у недобросовісного набувача.
Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій
5. Ухвалою Кропивницького районного суду Кіровоградської області від 02 червня 2025 року, залишеною без змін постановою Кропивницького апеляційного суду від 15 вересня 2025 року, позов прокурора залишено без розгляду.
6. Ухвалюючи судові рішення, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що оскільки прокурор не виконав вимоги ухвали місцевого суду щодо внесення грошових коштів на депозитний рахунок суду, тому наявні підстави для залишення позову без розгляду.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
7. У листопаді 2025 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга першого заступника керівника Кіровоградської обласної прокуратури.
8. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 26 листопада 2025 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу і надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.
9. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 березня 2026 року справу призначено до розгляду у складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами. 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
10. У касаційній скарзі заступник керівника Кіровоградської обласної прокуратури, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу для продовження розгляду до місцевого суду.
11. Підставою касаційного оскарження заявник зазначає порушення норм процесуального права, оскільки суд першої, з яким погодився апеляційний суд, дійшов помилкового висновку про наявність підстав для застосування частини четвертої статті 177 ЦПК України в редакції, яка змінилася після відкриття провадження в справі.
12. Крім того, зазначає, що судами не враховано, що з наданих доказів вбачається недобросовісність набувачів земельних ділянок.
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
13. У грудні 2025 року до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу першого заступника керівника Кіровоградської обласної прокуратури від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3., у якому вказано, що оскаржувані судові рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
14. У березні 2025 року керівник окружної прокуратури Кіровоградської області в інтересах держави в особі Соколівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , фермерського господарства «Атрісс» про визнання недійсними договорів оренди землі та витребування земельних ділянок.
15. Ухвалою місцевого суду від 25 березня 2025 року відкрито провадження у справі.
16. Ухвалою місцевого суду від 22 травня 2025 року клопотання відповідачів про залишення без руху позовної заяви задоволено, позовну заяву прокурора залишено без руху.
17. Ухвалою Кропивницького районного суду Кіровоградської області від 02 червня 2025 року, залишеною без змін постановою Кропивницького апеляційного суду від 15 вересня 2025 року, позов прокурора залишено без розгляду.
Позиція Верховного Суду
18. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
19. Так, частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
20. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).
21. Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
22. Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню.
Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права
23. Залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що 09 квітня 2025 року набув чинності Закон № 4292-ІХ, а тому відповідно до статей 390, 391 ЦК України, пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 4292-ІХ, частини четвертої статті 177 ЦПК України, прокурор мав усунути недоліки позовної заяви шляхом внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми у розмірі оцінки (експертно-грошова оцінка земельних ділянок), здійсненої в порядку, визначеному Законом України «Про оцінку земель», чинної на дату подання позовної заяви, однак прокурор вказані вимоги закону не виконав, що свідчить про неможливість розгляду вказаної справи судом.
24. Колегія суддів не може погодитись із висновками судів попередніх інстанцій з огляду на наступне.
25. Законом № 4292-ІХ статтю 390 ЦК України доповнено частиною п`ятою такого змісту:
«5. Суд одночасно із задоволенням позову органу державної влади, органу місцевого самоврядування або прокурора про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади вирішує питання про здійснення органом державної влади або органом місцевого самоврядування компенсації вартості такого майна добросовісному набувачеві.
Суд постановляє рішення про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади, за умови попереднього внесення органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором вартості такого майна на депозитний рахунок суду. Перерахування грошових коштів як компенсації вартості нерухомого майна з депозитного рахунку суду здійснюється без пред`явлення добросовісним набувачем окремого позову до держави чи територіальної громади.
Держава чи територіальна громада, яка на підставі рішення суду компенсувала добросовісному набувачеві вартість майна, набуває право вимоги про стягнення виплачених грошових коштів як компенсації вартості майна до особи, з вини якої таке майно незаконно вибуло з володіння власника. Порядок компенсації, передбачений цією частиною, не застосовується щодо об`єктів приватизації, визначених Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду».
Для цілей цієї статті під вартістю майна розуміється вартість майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви»
26. Відповідно до пунктів 1, 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 4292-ІХ цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування. Положення цього Закону мають зворотну дію в часі в частині умов та порядку компенсації органом державної влади або органом місцевого самоврядування добросовісному набувачеві вартості нерухомого майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, у справах, в яких судом першої інстанції не ухвалено рішення про витребування майна у добросовісного набувача на день набрання чинності цим Законом, а також у частині порядку обчислення та перебігу граничного строку для витребування чи визнання права щодо:
нерухомого майна, право власності на яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно до дня набрання чинності цим Законом;
нерухомого майна, щодо якого на момент його передачі першому набувачеві законом не була встановлена необхідність державної реєстрації правочину або реєстрації права власності і дата його передачі першому набувачеві передує дню набрання чинності цим Законом.
27. Відповідно до підпункту 2 пункту 3 Прикінцевих і перехідних положень Закону № 4292-IX частину четверту статті 177 ЦПК України доповнено абзацом другим такого змісту:
«У разі подання органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором позовної заяви про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади до позову додаються документи, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви».
28. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави невнесення у визначених законом випадках на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, суд у такій ухвалі зазначає про обов`язок позивача внести відповідну грошову суму (абзац третій частини другої статті 185 ЦПК України у редакції Закону України № 4292-IX).
29. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 367/2022/15-ц підкреслено, що власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем.
30. Статтею 387 ЦК України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
31. Норма частини п`ятої статті 390 ЦК України поширюється на випадки подання позову про витребування майна у добросовісного набувача. Разом з тим, у разі подання та розгляду судом позову про витребування майна у недобросовісного набувача норми частини п`ятої статті 390 ЦК України не підлягають застосуванню.
32. Питання про добросовісність/недобросовісність набувача судом може бути вирішене лише після дослідження доказів на стадії ухвалення судового рішення.
33. У разі встановлення недобросовісності набувача суд задовольняє позов на підставі статті 387 ЦК України без застосування норм частини п`ятої статті 390 ЦК України, яка визначає порядок компенсації вартості майна добросовісному набувачеві (коли земельна ділянка належала державі (чи територіальній громаді), а останній набувач є добросовісним). Водночас у разі недоведення позивачем недобросовісності набувача і встановлення, що набувач є добросовісним, суд відмовляє у задоволенні позову, зокрема на підставі частини п`ятої статті 390 ЦК України, якщо позивач попередньо не вніс вартість майна на депозитний рахунок суду.
34. Звертаючись до суду з цим позовом, прокурор посилався на наявність підстав для витребування земельних ділянок у недобросовісних набувачів.
35. За встановлених у цій справі обставин суди попередніх інстанцій зробили помилковий висновок про залишення позову без розгляду, оскільки прокурор у цій справі пред`явив позов про витребування земельних ділянок у недобросовісних набувачів, а отже, норми частини п`ятої статті 390 ЦК України, частини четвертої статті 177, абзацу третього частини другої статті 185 ЦПК України у такому випадку не підлягають застосуванню при вирішенні питання про прийняття позову до розгляду. Питання про добросовісність/недобросовісність набувача суд може вирішити лише за результатами дослідження доказів у справі на стадії ухвалення судового рішення.
36. Подібні висновки у спірних правовідносинах викладено у постанові Верховного Суду від 25 лютого 2026 року у справі № 603/102/25.
37. З урахуванням викладеного, колегія судді дійшла висновку, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували до спірних правовідносин норми статті 390 ЦК України, частини четвертої статті 177, частини одинадцятої статті 187 ЦПК України.
38. Відповідно до частин третьої і четвертої статті 406 ЦПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.
39. У випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.
40. У частині шостій статті 411 ЦПК України визначено, що підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.
41. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції (частина четверта статті 411 ЦПК України).
42. Оскільки порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права призвело до ухвалення неправильних судових рішень, оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню з передачею справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись статтями 400, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу першого заступника керівника Кіровоградської обласної прокуратури задовольнити.
2. Ухвалу Кропивницького районного суду Кіровоградської області від 02 червня 2025 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 15 вересня 2025 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

В. В. Сердюк

В. В. Шипович