Справа №201/14624/25
Провадження №1-кп/201/1354/2025

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2026 року м. Дніпро

Соборний районний суд міста Дніпра у складі судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Соборного районного суду міста Дніпра кримінальне провадження № 12025047130000359 по обвинуваченню: 
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Перещепине Новомосковського району Дніпропетровської області, громадянки України, фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , 
у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

В судовому засіданні приймали участь:
прокурор ОСОБА_4 
обвинувачена ОСОБА_3 
захисник ОСОБА_5 
потерпіла 

ОСОБА_6 . Формулювання обвинувачення, яке визнане судом доведеним. 

04.11.2025 приблизно о 18:30 годин ОСОБА_3 перебуваючи біля магазину «Хаус» на другому поверсі ТРЦ «Нео Плаза» який розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Марії Кюрі, буд 5, вступила з потерпілою ОСОБА_6 в словесний конфлікт, під час якого, на ґрунті особистих неприязних відносин із потерпілою, у ОСОБА_7 раптово виник умисел на спричинення тілесного ушкодження потерпілій.
Перебуваючи у вказаний час та у вказаному місці, ОСОБА_7 усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, реалізовуючи раптово виниклий умисел на спричинення тілесного ушкодження, передбачаючи настання можливих суспільно небезпечних наслідків, діючи умисно, стоячи позаду потерпілої на відстані витягнутої руки, своїми обома руками схопила за волосся потерпілу та потягнула назад і до низу в лівий бік, чим спричинила потерпілій ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді: осадження шкіри в потиличній ділянці, забій, розтягнення зв?язкового апарату шийного відділу хребта, закрита травма шийного відділу хребта, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.
Вказаними діями ОСОБА_7 вчинила кримінальний проступок, відповідальність за який передбачена ч.1 ст. 125 КК України, а саме, умисне легке тілесне ушкодження.

ІІ. Позиція обвинуваченої.

Обвинувачена ОСОБА_7 свою вину вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення визнала частково та пояснила, що в день події перебувала на своєму робочому місці на торговому острівці в ТЦ «Нео Плаза» разом із матір`ю. Вона побачила, як малолітня дитина викрутила лампу освітлення, після чого зробила зауваження матері дитини, вказавши, що дитина може постраждати на що мати дитини заявила: «що хочу, те й роблю». Обвинувачена через емоційне хвилювання відійшла та придбала каву і, піднімаючись з першого на другий поверх торговельного центру, зустріла цю маму дитини, яка перебувала разом із двома жінками. Коли обвинувачена проходила повз них до неї звернулася одна з жінок із запитанням, чому вона «пристала до дитини». На це обвинувачена відповіла, що дитина ледь не травмувалася та матері слід уважніше за нею наглядати. Після цього жінки почали звинувачувати її у неадекватній поведінці та у тому, що вона перебуває у стані алкогольного сп`яніння, а також висловлювали на її адресу образи. Далі, коли потерпіла пішла, обвинувачена намагалася взяти її за плече, щоб поговорити. У цей момент, одна з жінок штовхнула її, внаслідок чого обвинувачена, перебуваючи на підвищеній платформі, втратила рівновагу та, падаючи, схопила потерпілу за волосся, щоб утриматися. При цьому вона підтвердила, що дійсно потягнула потерпілу вниз, оскільки сама падала. Далі потерпіла розвернулася та нанесла обвинуваченій чотири удари кулаком у ділянку грудної клітки та кінцівок, а згодом — удар ногою в ліву частину тулуба. Після цього обвинувачена відпустила потерпілу, підвелася та відійшла. В цей час до місця події підбіг чоловік, якого вона вважає знайомим потерпілої, який разом із жінкою яка вперше її штовхнула, знову штовхнув обвинувачену, а потерпіла в цей час нанесла їй удар ногою. У результаті цього вона впала, отримала травму куприка, а потерпіла з жінками викликали поліцію.

ІІІ. Докази надані сторонами та потерпілими в ході судового розгляду, які дослідженні в судовому засіданні.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 пояснила, що в день події вона перебувала в ТЦ «Нео Плаза» разом із малолітньою дитиною. Під час короткого спілкування зі знайомими її дитина підбігла до торговельного островка та частково викрутила лампочку освітлення. Потерпіла негайно відреагувала на дії дитини, вкрутила лампочку на місце, перевірила її справність та переконалася у відсутності пошкоджень товару. Після цього продавець островка, раніше їй не знайома ОСОБА_3 від якої відчувався різкий запах алкоголю, почала вести себе агресивно та висловлюватися у грубій формі, вимагала забрати дитину, погрожувала створенням проблем і вживала образливі вислови. ОСОБА_6 залишила місце події разом із дитиною та попрямувала до іншого магазину, де зустрілася з родичами. Згодом, рухаючись коридором торговельного центру, потерпіла знову зустріла ОСОБА_8 , яка, проходячи повз, вигукнула погрозливі слова: «пощастило бути з дитиною», оскільки за інших обставин застосувала б фізичне насильство. Потерпіла намагалася уникнути конфлікту, проте, коли вона відвернулася та почала відходити, обвинувачена наздогнала її ззаду, схопила за волосся та почала тягнути спочатку назад, а потім різко вперед, продовжуючи утримувати голову. У цей час потерпіла тримала дитячий візок, а подія відбувалася поблизу ескалатора, що створювало загрозу для життя та здоров`я дитини.
ОСОБА_6 зазначила, що напад тривав приблизно 30 секунд, спричинив розрив одягу та фізичний біль. Вона намагалася звільнитися самостійно, а також її намагалися відтягнути родичі, але це стало можливим лише після втручання невстановленого чоловіка, який відштовхнув обвинувачену. Після припинення конфлікту потерпіла відчула біль у шиї та голові, а також констатувала виривання волосся. 

Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.11.2025 року, за участю потерпілої ОСОБА_6 , яка впізнала під №2 ОСОБА_3 , за її зовнішніми ознаками.

Протокол проведення слідчого експерименту від 07.11.2025 року за участю потерпілої у ході якого було відтворено техніку, механізм та локалізацію нанесення тілесних ушкоджень на статисті, зокрема потерпіла відтворила дії невідомої жінки: перебуваючи позаду статиста, який виконував роль потерпілого, на відстані витягнутої руки схопила ймовірно правою рукою його волосся та різко потягнула назад і донизу, після чого обома руками утримувала волосся та тягнула на себе, донизу та в лівий бік.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснила, що вона є свекрухою потерпілої. Ввечері вони приїхали до торговельного центру «Нео Плаза» разом із невісткою, своєю донькою та онукою. Вони на певний час розійшлись, а коли зустрілись, то ОСОБА_6 повідомила, що на неї напала агресивна жінка, яка неадекватно реагувала на те, що дитина викрутила лампу, при цьому використовувала нецензурну лексику.
Подальші події відбувалися на другому поверсі торговельного центру, коли вони рухалися з дитиною в колясці. Проходячи повз них, обвинувачена обернулася і зробила погрозливе зауваження. Свідок намагалася заспокоїти обвинувачену, закликавши жінку піти на своє місце, проте незабаром остання напала на потерпілу, схопила її за волосся та різко потягнула до низу, не відпускаючи. Лише після втручання чоловіка, який проходив поруч обвинувачена була відтягнута.

Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.11.2025 року, за участю свідка ОСОБА_10 , яка впізнала під №1 ОСОБА_3 , за її зовнішніми ознаками.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснила, що у день події вона разом зі своїми рідними перебувала в ТРЦ «Нео Плаза», ходили по магазинах і здійснювали покупки. Під час прогулянки свідок почула крики, повернулася і побачила, що до них наближається обвинувачена, яка щось вигукувала, проте свідок не змогла розчути слів. Коли остання підійшла ближче, свідок відчула що від обвинуваченої відчувався запах алкоголю і обвинувачена зробила погрозливе зауваження на адресу ОСОБА_6 після чого відразу напала на потерпілу, схопивши її за волосся та потягнувши донизу, внаслідок чого потерпіла опинилася майже лицем донизу. Під час нападу потерпіла стояла на колінах, обвинувачена утримувала її за волосся, і свідок намагалася витягнути руки, щоб звільнити невістку, проте обвинувачена не відпускала хватку. Лише після втручання чоловіка, який проходив поруч, обвинувачена була відтягнута.

Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.11.2025 року, за участю свідка ОСОБА_12 , яка впізнала під №3 ОСОБА_3 , за її зовнішніми ознаками.

Свідок ОСОБА_13 пояснила, що вона являться мамою обвинуваченої, часто підміняє ОСОБА_3 на торговельному островку, коли та відсутня по справам. У день події, близько 18–19 години ОСОБА_3 розбирала товар, а вона сиділа поряд. У цей час цокнула лампочка, яка, судячи з усього, впала. Свідок побачила, що дворічна дитина викрутила лампу пальцем, намагаючись сунути його в цоколь. Свідок закричала і ОСОБА_3 з переляку запитала, де матір дитини. У цей час матір розмовляла по телефону та образливо висловилася на адресу ОСОБА_3 , через що остання перебувала у збудженому стані близько пів години. Пізніше обвинувачена пішла взяти каву. Приблизно через сорок хвилин свідок почула крики з іншого островка, що ОСОБА_3 б`є людей. Вийшовши, вона побачила, як дві жінки били ОСОБА_3 ногами. Свідок не встигла підійти, як на місце прибула поліція. Додатково, свідок зауважила, що у ОСОБА_3 внаслідок інциденту виникли проблеми зі здоров`ям, сильний біль у кобчику, і вона не могла нормально ходити. 

Протокол зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції відеозапису від 11.11.2025 року, згідно якого у приміщенні ТРЦ «Нео Плаза» за адресою: м. Дніпро, вул. Марії Кюрі, буд. 5, було знято показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції відеозапису, а саме відеозаписів «IMG_4485», «IMG_4486», «IMG_4487» з внутрішніх камер відеоспостереження, на яких зафіксовано подію, що мала місце 04.11.2025 року.

Протокол огляду від 13.11.2025 року DVD+R диску на який здійснено запис інформації, що перебуває у володінні ТРЦ «Нео Плаза» на якому встановлено наявність трьох відеофайлів із назвами «IMG_4485», «IMG_4486», «IMG_4487».
При перегляді відеофайлу «IMG_4485» встановлено, що на відеозаписі відображено дату та час: 04.11.2025 року, 18 год. 29 хв. 38 сек. На відеозаписі зафіксовано прохідну частину біля магазинів торговельно-розважального центру. У кадрі з правого боку рухаються три жінки. Крайня ліва з них одягнена у чорний одяг, на голові має кепку, взута у світле взуття. Поруч із нею рухається жінка, одягнена у темний одяг та кофту з капюшоном, взута у світле взуття. Третьою рухається жінка, одягнена у світлу клітчату сорочку та темні штани, з волоссям чорного кольору, заплетеним у косу, яка розташована позаду та рухається з дитячою коляскою, у якій перебуває малолітня дитина.
Назустріч вказаним трьом жінкам з лівого боку рухається інша жінка, одягнена в куртку темного кольору з білими вставками на комірі, на якому наявне хутро сіро-коричневого кольору. Під курткою на ній кофта червоного кольору, темні штани та темне взуття, на плечі розміщена сумка червоного кольору. На 15-й секунді перегляду відеозапису три жінки проходять повз зазначену особу, після чого зупиняються та розвертаються в її бік. З урахуванням зафіксованих рухів можна дійти висновку про наявність між ними словесної взаємодії, при цьому аудіосупровід на відеозаписі відсутній.
На 18-й секунді перегляду зазначена жінка підходить до трьох жінок. На 45-й секунді відеозапису, жінка, одягнена у світлу клітчату сорочку та яка рухалася з дитячою коляскою, починає рух уперед. На 47-й секунді перегляду відеозапису жінка в темній куртці підходить до неї зі спини та правою рукою хапає її за косу волосся, здійснюючи ривок у напрямку назад та донизу. Після цього вказана особа обома руками утримує потерпілу за волосся та продовжує тягнути її у напрямку назад, донизу та в лівий бік.
При перегляді відеофайлу «IMG_4486» встановлено, що на ньому зафіксовано аналогічну дату та час — 04.11.2025 року, 18 год. 29 хв. 38 сек., а також ту саму ділянку прохідної частини та тих самих осіб, дії яких є взаємопов`язаними з подіями, зафіксованими на відеофайлі «IMG_4485». На 43-й секунді зазначеного відеозапису жінка у світлій клітчатій сорочці з дитячою коляскою починає рух уперед, а на 47-й секунді жінка в темній куртці підходить до неї зі спини та правою рукою хапає за косу волосся, здійснюючи ривок назад та донизу, після чого обома руками продовжує утримувати її за волосся та тягнути у напрямку назад, донизу та в лівий бік.

Висновок спеціаліста судово-медичного експерта № 3306 від 05.11.2025 року, яким встановлено, у ході судово-медичного обстеження потерпілої ОСОБА_6 у останньої виявлено тілесні ушкодження: осаднення шкіри в потиличній ділянці, забій, розтягнення зв`язкового апарату шийного відділу хребта, закрита травма шийного відділу хребта, спричинені травматичним впливом за волосся. За словами обстеженої, ушкодження отримані 04.11.2025 року. Виявлені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні та скороминущі наслідки.

Висновок експерта № 3372е від 11.11.2025 року, яким підтверджено наявність у потерпілої ОСОБА_6 легких тілесних ушкоджень, а саме: осаднення шкіри в потиличній ділянці, забій, розтягнення зв`язкового апарату шийного відділу хребта, закрита травма шийного відділу хребта, спричинені не менше ніж одним травматичним впливом за волосся, отриманим 04.11.2025 року, відповідно до терміну, зазначеного обстеженою.
Механізм виникнення тілесних ушкоджень та травмуючий предмет відповідають механізму та предмету, зазначеному в протоколі слідчого експерименту, проведеного 07.11.2025 року за участю потерпілої.

Витяг з ЄРДР № 12025047130000411 за заявою ОСОБА_3 щодо нанесення їй побоїв 04.11.2025 в ТЦ «Нео Плаза» невідомою особою.

ІV. Оцінка Суду.

На початку оцінки, суд звертає увагу на загальні положення щодо доказування в кримінальному процесі, застосування яких в даному конкретному випадку створює умови для реалізації завдань кримінального провадження. 
Зокрема кримінально процесуальне законодавство не закріплює стандартів доказування, проте із положень чинного КПК прослідковується їх зміст.
Із частини другої статті 17 КПК можна побачити стандарт доказування «поза розумним сумнівом», який, з огляду на частину першу цієї статті, має бути усунутий шляхом доведення вини особи у порядку передбаченому КПК України, тобто виключно доказами, які відповідають вимогам ст. 85, 86 КПК України.
Із статті 94 КПК випливає стандарт «внутрішнього переконання», зміст якого зводиться до того, що суддя повинен вільно оцінювати докази на основі свого внутрішнього переконання, яке виникає не з вузької оцінки доказів наданих сторонами, а з оцінки їх з урахуванням життєвого досвіду судді та всіх обставин справи.
В даній справі, враховуючи обставини, які підлягають встановленню, є застосовними обидва вказані стандарти. Застосування одного з них без іншого може призвести до хибних висновків, що недопустимо у провадженні в якому вирішуються важливі питання, що впливають на життя обвинуваченої. 

Оцінюючи надані сторонами докази з точки зору належності, суд вважає, що всі описані вище докази є належними, так як відповідають критеріям визначеним в ст. 85 КПК України та підтверджують обставини, які підлягають доказуванню і мають значення для кримінального провадження.

Оцінюючи надані сторонами докази з точку зору їх допустимості, суд не бачить підстав визнавати їх недопустимими, а тому всі досліджені докази підлягають оцінці в їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку для доведення обставин викладених в обвинувальному акті.

Доводи захисту щодо недопустимості як доказу протоколу слідчого експерименту за участі потерпілої, так як в додатках до протоколу відсутні підписи слідчого та учасників слідчого експерименту, суд вважає необґрунтованими, так як сама по собі відсутність підписів у додатках до протоколу слідчого експерименту не свідчить про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, якщо зміст і хід проведення слідчої (розшукової) дії належним чином відображені у протоколі, який підписаний уповноваженою службовою особою та учасниками, а додатки є його невід`ємною частиною і технічно відтворюють перебіг відповідної процесуальної дії.
Судом не встановлено, що зазначені недоліки вплинули на достовірність зафіксованих відомостей чи обмежили права сторони захисту, у зв`язку з чим відсутні підстави для визнання вказаного протоколу недопустимим доказом у розумінні ст. 86, 87 КПК України.

Суд, оцінюючи надані докази в їх сукупності та взаємозв`язку, вважає вину обвинуваченої ОСОБА_3 , у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення повністю доведеною.

В ході судового розгляду встановлений факт виникнення між обвинуваченою та потерпілою конфлікту, в ході якого обвинувачена схопила потерпілу за волосся та потягнула назад і до низу в лівий бік, спричинивши їй легкі тілесні ушкодження у виді осадження шкіри в потиличній ділянці, забій, розтягнення зв?язкового апарату шийного відділу хребта, закрита травма шийного відділу хребта.
Цей факт підтверджується показами самої потерпілої та свідків події, які бачили бійку. Крім того, це зафіксовано у протоколі огляду, в ході дослідження якого судом встановлено, що ініціатором конфлікту та безпосереднім винуватцем бійки є ОСОБА_3 , яка, перша схопила ззаду потерпілу за волосся, чим спричинила їй вказані тілесні ушкодження. Даний факт також підтверджується результатами слідчого експерименту, проведеного за участю потерпілої. 
Також суд вважає доведеним факт отримання в ході цієї бійки потерпілою тілесних ушкоджень, які детально описані у висновку судово-медичного експерта, який є основним джерелом доказів щодо характеру, механізму та тяжкості завданих ушкоджень. Цим же висновком підтверджено, що наявні у потерпілої тілесні ушкодження могли виникнути саме внаслідок дій, які вона описала в ході слідчого експерименту. 
Вказані джерела є взаємопов`язаними, узгодженими, доповнюють одне одного та не спростовані жодним іншим доказом у кримінальному провадженні.
Таким чином, з урахуванням сукупності досліджених у судовому засіданні доказів, суд доходить висновку про доведеність факту нанесення ОСОБА_3 тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_6 і її дії органом досудового слідства вірно кваліфіковано за ч.1 ст. 125 КК України. як спричинення умисного легкого тілесного ушкодження.

Доводи обвинуваченої про те, що вона падала і лише намагалась схопитись за потерпілу, щоб втриматись, спростовуються відеозаписом події на якому чітко видно саме напад обвинуваченої на потерпілу та те, що вона не відпускала волосся останньої незважаючи на намагання свідків.

Доводи обвинуваченої про те, що потерпіла їй нанесла тілесні ушкодження не підтверджуються жодним доказом крім її показань, так як на відео не видно нанесення тілесних ушкоджень обвинуваченій. 
В той же час суд допускає, що в ході конфлікту хтось з його учасників міг нанести удар обвинуваченій, однак якщо таке і мало місце, то очевидно було викликане не наміром нанести ушкодження, а мотивом захистити потерпілу. На користь цього каже і те, що після того як обвинувачену штовхнув чоловік, потерпіла і її родичі не намагались нанести обвинуваченій ушкодження, а навпаки, викликали поліцію, діючи в рамках правопорядку, який становлений в Україні. 

Доводи обвинуваченої про те, що вона є потерпілою, суд не приймає до уваги з огляду на те, що у цьому провадженні розглядається лише правомірність дій обвинуваченої, так як згідно ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта
У правовій державі застосування фізичного насильства під час конфлікту між двома фізичними особами є протиправним, так як порушує гарантовані Конституцією України права людини на життя, здоров`я та особисту недоторканність. У разі виникнення конфлікту, особа зобов`язана діяти в межах правового поля, застосовуючи законні способи захисту своїх прав та інтересів без застосування фізичного насильства.
Таким чином, умисне заподіяння тілесних ушкоджень обвинуваченою потерпілій під час конфлікту, в незалежності від причин конфлікту, є суспільно небезпечним діянням, що посягає на основоположні блага людини і суперечить принципам законності та верховенства права.

V. Призначення покарання.

Відповідно до статей 50, 65 КК України особі, котра вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують покарання.

При призначенні обвинуваченій ОСОБА_3 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує:
- ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до кримінального проступку;
- наслідки та обставини вчиненого кримінального правопорушення;
- данні про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, має на утриманні престарілу матір, за якою доглядає;
- відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66, 67 КК України;

З урахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченій слід призначити покарання у виді громадських робіт, однак не у максимальному розмірі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального проступку, конкретним його обставинам, даним про особу обвинуваченої та дозволить останній стати на шлях виправлення.
Підстав для застосування до ОСОБА_3 положень ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає.

VI. Рішення про цивільний позов 

Вирішуючи питання щодо цивільного позову ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, суд вважає, що останній підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. 

Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого, який суд згідно ст. 129 КПК України має вирішити.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, судом встановлено, що потерпілою понесено витрати на проведення медичної експертизи у Бюро СМЕ ОКЗ в розмірі 456,68 грн., витрати на магнітно-резонансну томографію (МРТ) шийного відділу хребта – 2160,00 грн., витрати на консультацію лікаря-невропатолога – 1050,00 грн., що підтверджується квитанціями, а тому саме цей розмір матеріальної шкоди підлягає стягненню з обвинуваченої на користь потерпілої на підставі ст. 1166 ЦК України, оскільки всі зазначені витрати безпосередньо пов`язані з наслідками заподіяних тілесних ушкоджень і є необхідними для їх відшкодування.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди суд враховує, що згідно ч.ч. 1, 2 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Встановлене Конституцією та законами право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб.
Між тим, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ч. 3 ст. 23 ЦК України, згідно яких розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Оскільки такий спосіб захисту цивільних прав, як компенсація моральної (немайнової) шкоди, не повинен стати засобом безпідставного збагачення потерпілої особи, розмір присудженої до відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен вести до збагачення потерпілого за рахунок винного.
Враховуючи вищевикладене, а також встановлені судом обставини, щодо характеру та обсягу фізичних, душевних та психічних страждань потерпілої, матеріальний стан обвинуваченої, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд оцінює моральну шкоду, спричинену потерпілій протиправними діями обвинуваченої в 10 000 гривень, які підлягають стягненню з обвинуваченої на користь потерпілої.

Стосовно вимог потерпілої в частині відшкодування витрат на правничу допомогу, суд вважає, що він підлягає стягненню з обвинуваченої на користь потерпілої, виходячи з наступного. 
Згідно з висновком викладеним у п. 21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 р. у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.
Тобто, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, суд має пересвідчитись, що заявлені витрати є співмірними зі складністю провадження, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правову допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.
Визначаючи розмір відшкодування витрат, понесених на правничу допомогу, суд виходить із засад розумності та вважає, що заявлений потерпілою розмір є обґрунтованим, а тому підлягає стягненню з обвинуваченої. 

VІI. Інші питання

Питання про речові докази слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

В рамках вищевказаного кримінального провадження було проведено судово-медичну експертизу №3372е від 11.11.2025 року, проте витрати на її проведення відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити їй покарання у виді громадських робіт строком на вісімдесят годин. 

Позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задвольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 3 666 гривень, в рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000 гривень та в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу 6 000 гривень, а всього 19 666 гривень.
В іншій частині позовних вимог ОСОБА_6 - відмовити. 

Речовий доказ: диск Mr Media CD-R з відеозаписами «IMG_4485», «IMG_4486», «IMG_4487», які належать ТРЦ «Нео Плаза» - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Соборний районний суд міста Дніпра протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.

Головуючий суддя: ОСОБА_1