Справа № 523/8484/25
Провадження №2-о/523/56/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"09" лютого 2026 р. м.Одеса
Пересипський районний суд м. Одеси у складі
головуючого судді - Середи І.В.,
за участю секретаря – Ячменьової Д.В.,
представника заявниці - Майстренка Т.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 9 в м. Одесі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Одеська міська рада, про встановлення фактів проживання зі спадкодавцем та прийняття спадщини,
УСТАНОВИВ:
09 травня 2025 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 , в інтересах якої діє її представник – адвокат Майстренко Т.М., заінтересована особа:Одеська міська рада, про встановлення факту проживання ОСОБА_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1 на момент відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 , та факту прийняття заявницею спадщини, яка відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті ОСОБА_2 .
Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що вона разом із сином проживала без реєстрації у квартирі АДРЕСА_1 , 1/2 частка цієї квартири належала її сину на підставі договору дарування, після смерті сина відкрилася спадщина на його частку вказаної квартири, без встановлення вищевказаних фактів заявниця не зможе отримати свідоцтво про право на спадщину.
12 травня 2025 року у справі відкрито провадження та призначено судовий розгляд.
Представник заявниці у судовому засіданні заявлені вимоги підтримав у повному обсязі.
Заінтересована особа - Одеська міська рада участь свого представника у судовому засіданні не забезпечила, про слухання справи були повідомлені належним чином, із клопотаннями до суду не зверталася, причини своєї неявки суду не повідомила.
Заслухавши представника заявниці, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
У ході судового розгляду встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_1 народився син – ОСОБА_2 , актовий запис про народження № 32 від 23 січня 1999 року, складений Третім Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції.
З моменту народження та по 23 листопада 2007 року ОСОБА_2 разом із батьками був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_2 .
14 вересня 2007 року подружжя ОСОБА_4 розірвали шлюб. 23 листопада 2007 року будинок за адресою: АДРЕСА_2 був проданий, у зв`язку з чим заявниця разом із сином знялися із реєстраційного обліку за вказаною адресою.
У подальшому проживали без реєстрації у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 . Вказана квартира належала на праві спільної часткової власності матері заявниці – ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Першою одеською державною нотаріальною конторою 07 квітня 2003 року за номером 5-400, та сину заявниці – ОСОБА_2 на підставі договору дарування, посвідченого Першою одеською державною нотаріальною конторою 29 грудня 2003 року за номером 4-6969, по 1/2 частині за кожним.
У квартирі з 30 квітня 2003 року була зареєстрована мати заявниці – ОСОБА_5 .
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, актовий запис № 325, складений 04 березня 2008 року Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції у м. Одесі.
Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із 1/2 частини квартири за адресою: АДРЕСА_3 .
ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати заявниці – ОСОБА_5 , актовий запис № 6702, складений 28 червня 2018 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного тривіального управління юстиції в Одеській області.
Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина, яка складається із 1/2 частини квартири за адресою: АДРЕСА_3 .
27 липня 2018 року заявниця звернулася до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Давидової К.Ю. із заявою про прийняття спадщини після смерті матері.
Приватним нотаріусом заведена спадкова справа № 13/2018 року щодо майна померлої ОСОБА_5 
22 лютого 2019 року заявниця отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_5 на 1/2 частину вищевказаної квартири.
15 листопада 2018 року заявниця звернулася також із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті сина, так як вона фактично її прийняла, оскільки проживала та була прописана із спадкодавцем за однією адресою.
На підставі її заяви приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Давидовою К.Ю. заведена спадкова справа № 21/2018 щодо майна померлого.
У ході оформлення спадкових прав нотаріус встановила, що за відомостями Департаменту надання адміністративних послуг ОСОБА_2 в м.Одесі та Одеській області не мав зареєстрованого місця проживання.
Оскільки документами не підтвердився факт постійного проживання заявниці із спадкодавцем на час відкриття спадщини, то приватний нотаріус роз`яснив їй право на звернення до суду для встановлення вказаного факту.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що вона є сусідкою заявниці, проживає у будинку по АДРЕСА_4 з 1991 року, родина заявниці заселилися у квартиру у листопаді 2003 року, у заявниці був маленький син, який мав онкозахворювання, між операціями почувався добре, почав ходити до школи, у якому році він помер не пам`ятає, але після смерті сина заявниця деякий час ще проживала з матір`ю, а потім переїхала, за життя сина заявниця постійно мешкала у квартирі по АДРЕСА_4 , вона декілька разів заходила до них, бачила, що у сина була окрема кімната.
Свідок ОСОБА_7 , який також проживає в будинку, повідомив, що коли був живий хлопчик його діти з ним гралися на подвір`ї. ОСОБА_8 жив разом з бабусею і матір`ю.
Отже, як вбачається із письмових доказів та показань свідків ОСОБА_6 та  ОСОБА_7 також підтвердили проживання заявниця з листопада 2003 року разом із спадкодавцем ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_3 , до дня його смерті.
Наразі заявниця бажає оформити спадщину, яку вона прийняла після смерті сина як спадкоємець першої черги за законом, оскільки проживала із ним однією сім`єю на час відкриття спадщини.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частина 1 ст. 315 ЦПК України містить перелік юридичних фактів, які можуть бути встановлені у судовому порядку.
Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.
Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами  позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою  про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть  вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за  наявності інших спадкоємців і спору між ними.
Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення  певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про  встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору,  розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому 
порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.
Відповідно до вимог ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Отже, із досліджених судом доказів встановлено спільне проживання заявниці із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тому заява у частині встановлення факту спільного проживання підлягає задоволенню.
Згідно з ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
З урахуванням того, що спадщина після смерті ОСОБА_2 відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому встановлення у судовому порядку факту прийняття заявницею спадщини не має правового значення, оскільки достатньо встановити факт постійного проживання із спадкодавцем, у зв`язку з чим на підставі ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦПК України, він не заявив про відмову від неї.
На підставі вищевикладеного, у частині встановлення факту прийняття заявницею спадщини, як окремої вимоги, слід відмовити.
Керуючись ст.ст.76-81, 258-259, 263, 265, 268, 273, 293, 315, 319, 353-355 ЦПК України,
ВИРІШИВ:
Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Одеська міська рада, про встановлення фактів проживання зі спадкодавцем та прийняття спадщини – задовольнити частково.
Встановити факт проживання ОСОБА_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1 на момент відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У іншій частині вимог відмовити.
ішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення.

Суддя