Справа № 161/20344/25 
Провадження № 1-кп/161/204/26

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк        12 березня 2026 року  
Луцький міськрайонний суд Волинської області в колегіальному складі:
головуючого - судді - ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , 
прокурорів - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , 
захисника - ОСОБА_9 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №22024030000000049 від 15.04.2024, що надійшов з Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону 07.10.2025 відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Сарчапет Калінінського району Республіки Вірменія, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , вірмена, гр.України, з вищою освітою, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), не судимого, 
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, 

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_10 ,будучи громадянином України, військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, маючи проросійські погляди та критичне ставлення до діючої законної влади в Україні, керуючись ідеологічними мотивами, в умовах воєнного стану, надав невстановленому представнику іноземної держави – співробітнику федеральної служби безпеки російської федерації згоду здійснити шпигунство та надати допомогу в проведенні підривної діяльності проти України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній та економічній безпеці України, тобто, умисно вчинити державну зраду.
Так, Верховною Радою УРСР 24.08.1991 схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада УРСР проголошує державний суверенітет України, як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканою і не може бути змінена та використана без її згоди. Україна самостійно визначає адміністративно-територіальний устрій та порядок утворення національно-адміністративних одиниць.
Рішенням Конституційного Суду України № 3-зп від 11.07.1997 зазначено, що засади конституційного ладу в Україні закріплені у розділах І, III та XIII Основного Закону України - Конституції України.
Зокрема, положеннями статей 1 та 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.
Згідно зі ст.5 Конституції України, носієм суверенітету та єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування.
Право визначати і змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народові і не може бути узурповане державою, її органами або посадовими особами.
Відповідно до ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Статтею 73 Конституції України визначено, що виключно всеукраїнським референдумом вирішуються питання про зміну території України.
Відповідно до ст.ст.132-134 Конституції України територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території. До складу України входять: Автономна Республіка Крим, Вінницька, Волинська, Дніпропетровська, Донецька, Житомирська, Закарпатська, Запорізька, Івано-Франківська, Київська, Кіровоградська, Луганська, Львівська, Миколаївська, Одеська, Полтавська, Рівненська, Сумська, Тернопільська, Харківська, Херсонська, Хмельницька, Черкаська, Чернівецька, Чернігівська області, міста Київ та Севастополь. Місто Севастополь має спеціальний статус, Автономна Республіка Крим (далі - АР Крим) є невід`ємною складовою частиною України і в межах повноважень, визначених Конституцією України, вирішує питання, віднесені до її відання.
Згідно зі ст.17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.
Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.
Збройні Сили України та інші військові формування ніким не можуть бути використані для обмеження прав і свобод громадян або з метою повалення конституційного ладу, усунення органів влади чи перешкоджання їх діяльності.
Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
На території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.
На території України не допускається розташування іноземних військових баз.
Законом України «Про оборону України» № 1932-ХІІ від 06.12.1991 визначено, що обороноздатність держави - здатність держави до захисту у разі збройної агресії або збройного конфлікту. Вона складається з матеріальних і духовних елементів та є сукупністю воєнного, економічного, соціального та морально-політичного потенціалу у сфері оборони та належних умов для його реалізації.
Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і російською федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами, є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним правовим діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.
24.10.1945 набув чинності Статут Організації Об`єднаних Націй, підписаний 26.06.1945, яким фактично створено Організацію Об`єднаних Націй (далі - ООН).
До складу ООН входять Україна, російська федерація та ще 49 країн-засновниць, а також інші країни світу.
Відповідно до ч.4 ст.2 Статуту ООН, усі Члени вказаної організації утримуються в своїх міжнародних відносинах від погрози силою або її застосування, як проти територіальної недоторканності або політичної незалежності будь-якої держави, так і будь-яким іншим чином, несумісним із Цілями Об`єднаних Націй.
Декларацією Генеральної Асамблеї ООН № 36/103 від 09.12.1981 про недопустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав та резолюціями - № 2131 (XX) від 21.12.1965, що містить Декларацію про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав та про захист їх незалежності та суверенітету; № 2625 (XXV) від 24.10.1970, що містить Декларацію про принципи міжнародного права, що стосуються дружніх відносин і співробітництва між державами відповідно до Статуту ООН; №2734 (XXV) від 16.12.1970, що містить Декларацію про зміцнення міжнародної безпеки, та № 3314 (XXIX) від 14.12.1974, що містить Визначення агресії, - установлено, що жодна з держав не має права здійснювати інтервенцію чи втручання у будь-якій формі або з будь-якої причини у внутрішні та зовнішні справи інших держав. Цими ж міжнародними документами закріплено обов`язок держав: утримуватися від озброєної інтервенції, підривної діяльності, військової окупації, здійснення сприяння, заохочення чи підтримки сепаратистської діяльності; не допускати на власній території навчання, фінансування та вербовки найманців чи засилання таких найманців на територію іншої держави.
Крім того, у статтях 1-5 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 14.12.1974 № 3314 (XXIX) серед іншого визначено, що ознаками агресії є:
-застосування збройної сили державою проти суверенітету, територіальної недоторканності чи політичної незалежності іншої держави;
-застосування збройної сили державою в порушення Статуту ООН.
Будь-яке з наступних діянь, незалежно від оголошення війни, кваліфікується, як акт агресії:
-вторгнення або напад збройних сил держави на територію іншої держави або будь-яка військова окупація, який би тимчасовий характер вона не мала, яка є результатом такого вторгнення або нападу, або будь-яка анексія із застосуванням сили території іншої держави або частини її;
-бомбардування збройними силами держави території іншої держави або застосування будь-якої зброї державою проти території іншої держави;
-блокада портів або берегів держави збройними силами іншої держави;
-напад збройними силами держави на сухопутні, морські або повітряні сили, або морські та повітряні флоти іншої держави;
-застосування збройних сил однієї держави, що знаходяться на території іншої держави за угодою з приймаючою державою, у порушення умов, передбачених в угоді, або будь-яке продовження їх перебування на такій території після припинення дії угоди;
-дія держави, яка дозволяє, щоб її територія, яку вона надала в розпорядження іншої держави, використовувалася цією іншою державою для здійснення акту агресії проти третьої держави;
-засилання державою або від імені держави збройних банд, груп, іррегулярних сил або найманців, які здійснюють акти застосування збройної сили проти іншої держави, які мають настільки серйозний характер, що це є рівносильним наведеним вище актам, або її значна участь у них. 
Жодні міркування будь-якого характеру, чи то політичного, економічного, військового чи іншого характеру, не можуть слугувати виправданням агресії.
Порушуючи вказані норми представники влади рф, діючи всупереч вимогам п.п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларації Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (XXV), від 21.12.1965 № 2131 (XX), від 14.12.1974 № 3314 (XXIX), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме - віддали наказ на вторгнення підрозділів збройних сил рф на територію України.
Так, 24.02.2022 на виконання вищевказаного наказу військовослужбовці зс рф шляхом збройної агресії, із застосуванням зброї незаконно вторглись на територію України через державні кордони України в Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській та інших областях, і здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, житлові масиви та інші цивільні об`єкти, здійснили окупацію частини території України, чим вчинили дії з метою змін меж території та державного кордону України всупереч порядку, встановленому Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною Радою України, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан на всій території України, дія якого продовжена на даний час.
У ч.2 ст.9 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» зазначено, що Кабінет Міністрів України, інші органи державної влади, військове командування, військові адміністрації, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування здійснюють повноваження, надані їм Конституцією України, цим та іншими законами України.
Частиною 1 ст.16 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» передбачено, що за рішенням Ради національної безпеки і оборони України, введеним у дію в установленому порядку указом Президента України, утворені відповідно до законів України військові формування залучаються разом із правоохоронними органами до вирішення завдань, пов`язаних із запровадженням і здійсненням заходів правового режиму воєнного стану, згідно з їх призначенням та специфікою діяльності.
Відповідно до Закону України № 2265-ІХ від 22.05.2022 «Про заборону пропаганди російського нацистського тоталітарного режиму, збройної агресії російської федерації як держави-терориста проти України, символіки воєнного вторгнення російського нацистського тоталітарного режиму в Україну» визначено, що рф є державою-терористом, однією з цілей політичного режиму якої є геноцид Українського народу, фізичне знищення, масові вбивства громадян України, вчинення міжнародних злочинів проти цивільного населення, використання заборонених методів війни, руйнування цивільних об`єктів та об`єктів критичної інфраструктури, штучне створення гуманітарної катастрофи в Україні або окремих її регіонах.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У відповідності до ст.ст. 1, 2, 6 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення, на який завдання щодо забезпечення недоторканності державного кордону та охорони суверенних прав України в її прилеглій зоні та виключній (морській) економічній зоні. Основними функціями Державної прикордонної служби України є: охорона державного кордону України на суші, морі, річках, озерах та інших водоймах з метою недопущення незаконної зміни проходження його лінії, забезпечення дотримання режиму державного кордону та прикордонного режиму; здійснення в установленому порядку прикордонного контролю і пропуску через державний кордон України та до тимчасово окупованої території і з неї осіб, транспортних засобів, вантажів, а також виявлення і припинення випадків незаконного їх переміщення; охорона суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні та контроль за реалізацією прав і виконанням зобов`язань у цій зоні інших держав, українських та іноземних юридичних і фізичних осіб, міжнародних організацій; ведення розвідувальної, інформаційно-аналітичної та оперативно-розшукової діяльності в інтересах забезпечення захисту державного кордону України згідно із законами України "Про розвідувальні органи України" та "Про оперативно-розшукову діяльність"; участь у боротьбі з організованою злочинністю та протидія незаконній міграції на державному кордоні України та в межах контрольованих прикордонних районів; участь у заходах, спрямованих на боротьбу з тероризмом; участь у здійсненні державної охорони місць постійного і тимчасового перебування Президента України та посадових осіб, визначених у Законі України "Про державну охорону органів державної влади України та посадових осіб"; охорона закордонних дипломатичних установ України; координація у мирний час діяльності утворених відповідно до законів України військових формувань та відповідних правоохоронних органів, пов`язаної із захистом державного кордону України, відповідно до частини третьої статті 2 Закону України "Про державний кордон України"; координація діяльності державних органів, що здійснюють різні види контролю при перетинанні державного кордону України, пропуску до/з тимчасово окупованої території України або беруть участь у забезпеченні режиму державного кордону, прикордонного режиму і режиму в пунктах пропуску через державний кордон України та в контрольних пунктах в`їзду-виїзду.
З 28.12.2019 ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходить військову службу у Державній прикордонній службі України. 
Вступаючи на службу до лав Державної прикордонної служби України ОСОБА_10 прийняв військову присягу, відповідно до якої урочисто присягнув завжди бути вірним, відданим Українському народові, обороняти Україну, захищати її суверенітет, територіальну цілісність і недоторканість, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, накази командирів, неухильно додержуватися Конституції України та законів України, зберігати державну і військову таємницю, виконувати свої обов`язки в інтересах співвітчизників та ніколи не зраджувати Українському народові.
Відповідно до наказу в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 28.12.2019 № 659-ОС ОСОБА_10 прийнятий на військову службу за контрактом та призначений старшим розвідником-оператором 1 групи розвідки відділення розвідки оперативно-бойової прикордонної комендатури « ІНФОРМАЦІЯ_3 », а відповідно до наказу від 08.04.2022 № 224-ОС з ОСОБА_10 призупинено військову службу, знято з усіх видів забезпечення та зараховано в розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до положень Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ОСОБА_10 зобов`язаний: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.
Однак, незважаючи на вимоги вищезазначеного законодавства та військової присяги, ОСОБА_10 , будучи громадянином України, військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, маючи проросійські погляди та критичне ставлення до діючої законної влади в Україні, керуючись ідеологічними мотивами, в умовах воєнного стану, надав невстановленому представнику іноземної держави – співробітнику спецслужби російської федерації згоду здійснити шпигунство та надати допомогу в проведенні підривної діяльності проти України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній та економічній безпеці України, тобто умисно вчинити державну зраду.
Так, у невстановлені органом досудового розслідування дату, час та місці, але не пізніше 15.04.2024, в умовах ведення бойових дій рф на території України, у обвинуваченого ОСОБА_10 виник злочинний умисел спрямований на надання допомоги рф у проведенні підривної діяльності проти України, шляхом збирання з метою передачі та передачі представнику іноземної держави – рф, з яким попередньо встановив агентурні відносини та отримав відповідне завдання, відомостей стосовно діючих військовослужбовців Державної прикордонної служби України, їх схиляння до співпраці, вербування та подальші агентурні відносини таких військовослужбовців з представниками спецслужб рф з метою подальшого відпрацювання їм завдання на збирання та передачу відомостей про особовий склад підрозділів Державної прикордонної служби України, їх чисельність, укомплектованість та місцезнаходження, тощо. Зазначену інформацію ОСОБА_10 повинен був передавати невстановленим представникам спецслужб рф за допомогою попередньо обумовлених засобів зв`язку.
Згідно з повідомленням ІНФОРМАЦІЯ_4 № 11/7507-25-Вих. від 19.06.2025 відомості про штат, штатну чисельність, фактичну укомплектованість, місцезнаходження за штатом підрозділу Державної прикордонної служби України підпадають під п. 4.1.11 Зводу відомостей, що становлять державну таємницю, затвердженого наказом Служби безпеки України від 12.08.2005 року № 440.
Відомості в яких розкриваються прізвища, ініціали та телефони особового складу щодо відділів прикордонної служби, місця, строку, мети відрядження, установчих даних співробітників, які перебувають або прибули з відрядження, проходження служби та їх приналежність до оперативних підрозділів відносяться до пункту 58, 78 Переліку відомостей, що становлять службову інформацію у Державній прикордонній службі України, який затверджений наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 07.07.2011 року № 501.
Розголошення представникам іноземних держав відомостей про установчі дані, номера мобільних телефонів військовослужбовців державної прикордонної служби України, може завдати шкоду обороноздатності України (в частині охорони та забезпечення недоторканості державного кордону), оскільки потрапляння зазначеної інформації до іноземних силових структур перешкоджатиме таким військовослужбовцям належним чином виконувати свої службові обов`язки із забезпечення охорони і недоторканості державного кордону України, негативно впливає на їх особисту безпеку (та членів їх сімей), створює передумови іноземним спецслужбам для проведення стосовно вказаних осіб розвідувальних та інших оперативних заходів.
Так, обвинувачений ОСОБА_10 з метою реалізації свого злочинного умислу направленого на шпигунство та надання допомоги представникам іноземної держави допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, перебуваючи на тимчасово окупованій території Луганської області, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх негативні наслідки та бажаючи їх настання, використовуючи месенджер «Telegram», який зареєстрований на абонентський номер телефону № НОМЕР_2 , з метою виконання завдання представника спецслужб рф з якими встановив агентурні відносини, телефонував діючим військовослужбовцям Державної прикордонної служби України для схиляння останніх до співпраці, вербування та подальших агентурних відносин з представниками спецслужб рф з метою відпрацювання завдання на збирання та передачу відомостей про особовий склад підрозділів Державної прикордонної служби України та місця їх знаходження. Зазначену інформацію ОСОБА_10 повинен був передавати невстановленим представникам спецслужб рф за допомогою попередньо обумовлених способів зв`язку.
Зокрема, ОСОБА_10 , надавши свою добровільну усну згоду, на виконання вищевказаного завдання невстановленого представника спецслужб рф стосовно збору відомостей про військовослужбовців державної прикордонної служби України і схиляння їх до співпраці та в ході його виконання надав йому інформацію про діючого військовослужбовця ДПС України ОСОБА_11 (анкетні дані якого змінені відповідно до постанови про забезпечення безпеки шляхом забезпечення конфіденційності даних про особу від 16.04.2024), якого попередньо переконав в необхідності співпраці з представниками спецслужб російської федерації та передачі їм інформації стосовно діючих військовослужбовців, які, на даний час, продовжують проходити військову службу в підрозділах державної прикордонної служби України та мобільних телефонів, які перебувають в їхньому користуванні, місця дислокації, тощо, тим самим посягнувши на державну безпеку України, оскільки така інформація становить державну таємницю. 
Так, 24.04.2024 о 18.43 год., 01.05.2024 о 19.37 год., 02.05.2024 о 19.40 год., 29.05.2024 о 19.08 год., ОСОБА_10 , за допомогою месенджеру «Telegram», який зареєстрований на абонентський номер телефону № НОМЕР_2 , телефонував до військовослужбовця Державної прикордонної служби України ОСОБА_12 (анкетні дані якого змінені відповідно до постанови про забезпечення безпеки шляхом забезпечення конфіденційності даних про особу від 16.04.2024) та під час розмов вчиняв вказані вище дії спрямовані на допомогу в проведенні підривної діяльності проти України. 
Зокрема, в ході таких телефонних розмов схиляв та переконував останнього про необхідність за грошову винагороду та компенсацію необхідних витрат, гарантії повернення ОСОБА_12 та його сім`ї до місця свого проживання на тимчасово окупованій території Луганської області та іншу допомогу на тимчасово окупованій території Луганської області до співпраці з представниками рф шляхом виконання відповідного завдання стосовно передачі необхідної їм інформації.
В подальшому, ОСОБА_12 , діючи на підставі постанови про проведення контролю за вчиненням злочину від 15.04.2024 та беручи участь в негласній слідчій (розшуковій) дії – контроль за вчинення злочину у формі спеціального слідчого експерименту, надав згоду ОСОБА_10 на співпрацю з невстановленим представником спецслужб рф. 
Після цього, ОСОБА_10 , реалізовуючи свій злочинний умисел на вчинення шпигунства та надання допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, передав анкетні дані та номер мобільного телефону ОСОБА_12 невстановленому представнику спецслужб рф на ім`я « ОСОБА_13 », який 08.05.2024, о 22.05 год., зателефонував до останнього та встановив агентурні відносини з метою подальшого отримання від нього інформації про особовий склад підрозділів Державної прикордонної служби України та місця їх знаходження.
Далі, ОСОБА_12 (анкетні дані якого змінені відповідно до постанови про забезпечення безпеки шляхом забезпечення конфіденційності даних про особу від 16.04.2024), діючи на підставі постанови про проведення контролю за вчиненням злочину від 14.05.2024 та беручи участь в негласній слідчій (розшуковій) дії – контроль за вчинення злочину у формі спеціального слідчого експерименту, під час розмови в месенджері «Telegram» 12.05.2024 о 17.24 год., з невстановленим представником спецслужб рф на ім`я « ОСОБА_13 », з яким він встановив зв`язок на прохання ОСОБА_10 , отримав завдання стосовно написання рапорту на переведення до іншого підрозділу ДПС України та інформації стосовно військовослужбовців з якими він підтримує зв`язок, зокрема їхніх установчих та контактних даних, яке він виконав за допомогою месенджеру «Telegram» 16.05.2024 о 16.28 год., шляхом надсилання відповідного повідомлення ОСОБА_10 та невстановленому представнику спецслужби рф на ім`я « ОСОБА_13 ».
Крім того, ОСОБА_12 (анкетні дані якого змінені відповідно до постанови про забезпечення безпеки шляхом забезпечення конфіденційності даних про особу від 16.04.2024), діючи на підставі постанови про проведення контролю за вчиненням злочину від 21.05.2024 та беручи участь в негласній слідчій (розшуковій) дії – контроль за вчинення злочину у формі спеціального слідчого експерименту, під час розмови в месенджері «Telegram» 16.05.2024 о 18.25 год., з невстановленим представником спецслужб рф на ім`я « ОСОБА_13 », з яким він встановив зв`язок на прохання ОСОБА_10 , отримав завдання стосовно надсилання йому установчих даних керівництва відділу прикордонної служби, де він, на даний час проходить військову службу, їх мобільні телефони, а також структурну характеристику даного підрозділу, місце дислокації, наявні інженерно-технічні засоби, тощо, яке він виконав за допомогою месенджеру «Telegram» 21.05.2024 о 18.26 год., шляхом надсилання відповідного повідомлення невстановленому представнику спецслужби рф на ім`я « ОСОБА_13 ».
Таким чином, ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, тобто у державній зраді - діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України: шпигунстві та наданні іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчиненому в умовах воєнного стану.
Прокурор Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_6 в судовому засіданні обставини, визначені в обвинувальному акті підтримав у повному обсязі, в обґрунтування винуватості обвинуваченого ОСОБА_10 зазначив, що показання свідків та подані письмові докази (в тому числі фото, відеоматеріали, матеріали НСРД) підтверджують протиправність злочинних дій ОСОБА_10 , а кваліфікація кримінальних правопорушень є вірною для того, щоб довести винуватість останнього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, поза розумним сумнівом.
Відтак, просив суд визнати ОСОБА_10 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, призначивши покарання у виді довічного позбавлення волі, з конфіскацією усього належного на праві приватної власності майна.
Судовий розгляд у межах даного кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченого ОСОБА_10 (in absentia), який показань суду не надавав та будь-яких клопотань від останнього на адресу суду також не надходило.
Відповідно до ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області 08.12.2025 постановлено здійснювати спеціальне судове провадження за обвинувальним актом відносно ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України.
Повістки про виклик обвинуваченого ОСОБА_10 у судові засідання, а також інформація про процесуальні документи надсилались та публікувались відповідно до вимог ст. 323 КПК України.
Судом вживалися заходи для виклику обвинуваченого ОСОБА_10 для забезпечення доступу до правосуддя, у зв`язку із чим останній викликався в судові засідання в порядку ст. 323 КПК України. Повістки про виклик опубліковувалися у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, а саме: у газеті «Урядовий кур`єр», на офіційному веб-сайті Луцького міськрайонного суду Волинської області, а також на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.
Окрім того, обізнаність останнього щодо повідомлення про підозру, наявності кримінального провадження та проведення досудового розслідування щодо ОСОБА_10 стверджується наступним. 
Так, відповідно до протоколу огляду від 01 серпня 2025 року (із додатком – оптичним диском), слідчим в ОВС СВ УСБУ у Волинській області ОСОБА_14 за участю спеціаліста ОСОБА_15 проведено огляд, під час якого у веб-браузері Google в адресному рядку було введено фразу «офіс генерального прокурора повістки» та встановлено факт публікації та відображення повідомлення про підозру та повідомлення про виклик на ім`я ОСОБА_10 .
Відповідно до протоколу огляду від 11 серпня 2025 року (із додатком – оптичним диском), слідчим в ОВС СВ УСБУ у Волинській області ОСОБА_14 за участю спеціаліста ОСОБА_15 проведено огляд, під час якого у веб-браузері Google в адресному рядку було введено фразу «урядовий кур`єр повістки» та встановлено факт публікації та відображення повідомлення про підозру та повідомлення про виклик на ім`я ОСОБА_10 .
Відповідно до протоколу огляду від 07 серпня 2025 року (із додатком – оптичним диском), слідчим в ОВС СВ УСБУ у Волинській області ОСОБА_14 за участю спеціаліста ОСОБА_15 проведено огляд, під час якого на мобільному пристрої у програмі «Телеграм» на обліковий запис «Мардоян» абонентський номер стільникового зв`язку НОМЕР_2 скеровано повідомлення про підозру та повістку про виклик підозрюваного на ім`я ОСОБА_10 та виявлено факт відправлення, доставлення та перегляду зазначених повідомлень (додатки до протоколу – фото таблиці приєднані до матеріалів провадження та досліджені в ході судового розгляду).
Таким чином, суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про відмову ОСОБА_10 , який, в свою чергу, повинен був знати про розпочате кримінальне провадження, від здійснення свого права постати перед українським судом за діяння, вчинені на території суверенної України, юрисдикцію якої обвинувачений над собою не визнає, та захищати себе безпосередньо в такому суді, а також свідчать про його наміри на ухилення від кримінальної відповідальності.
У той же час, ухилення обвинуваченого ОСОБА_10 від правосуддя, суд оцінює як реалізацію останнім його невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п. «g» п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.
Водночас, дане кримінальне провадження здійснювалось за обов`язковою участю захисника, який був забезпечений державою зЗахідного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_10 – адвокат ОСОБА_9 у судовому засіданні зазначив, що здійснюючи судовий розгляд у відсутності ОСОБА_10 неможливо встановити чи вчинені його дії умисно, у стані крайньої необхідності, під впливом фізичного або психологічного примусу, а також, чи дані дії взагалі ним вчинені, оскільки свою позицію щодо пред`явленого обвинувачення ОСОБА_10 не висловлював. Надані суду та досліджені докази, на його думку, є неналежними та недопустимими, оскільки вся доказова база грунтуєтьмя на телефонних розмовах та переписках у відповідних месенджерах та не встановлено, що її вів особисто ОСОБА_10 . А тому просив виправдати ОСОБА_10 у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення. 
Враховуючи наведене, суд вважає, що стороною обвинувачення та судом вживалися достатні заходи щодо дотримання прав обвинуваченого ОСОБА_10 на захист та доступ до правосуддя, з урахуванням здійснення спеціального досудового розслідування та спеціального судового провадження.
Винуватість обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, тобто у державній зраді - діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України: шпигунстві та наданні іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчиненому в умовах воєнного стану, повністю підтверджується зібраними в ході досудового розслідування та дослідженими під час судового розгляду доказами в кримінальному провадженні.
Відповідно до витягу із наказу від 02 грудня 2019 року №581-ОС, сержанта ОСОБА_10 призначено начальником відділення протитанкових засобів застави вогневої підтримки оперативно-бойової прикордонної комендатури « ІНФОРМАЦІЯ_3 ».
Відповідно до витягу із наказу від 28 грудня 2019 року №659-ОС, з гр. ОСОБА_10 укладено контракт про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України строком на 3 роки та присвоєно звання «молодший сержант».
Відповідно до витягу із наказу від 16 березня 2020 року №112-ОС, сержанта ОСОБА_10 призначено начальником відділення АГС-17 2 прикордонної застави прикордонної комендатури швидкого реагування « ІНФОРМАЦІЯ_5 ».
Відповідно до витягу із наказу від 28 липня 2021 року №548-ОС, старшого сержанта ОСОБА_10 призначено інспектором прикордонної служби вищої категорії – начальником 3 відділення інспекторів прикордонної служби НОМЕР_3 прикордонної застави прикордонної комендатури швидкого реагування « ІНФОРМАЦІЯ_5 ».
Відповідно до витягу з наказу від 31 січня 2022 року №72-ОС, старшого сержанта ОСОБА_10 призначено заступником начальника протитанкової прикордонної застави з персоналу прикордонної комендатури швидкого реагування « ІНФОРМАЦІЯ_5 ».
Відповідно до витягу з наказу від 17 березня 2022 року №77-ОС, старшого сержанта ОСОБА_10 призначено інспектором прикордонної служби вищої категорії – начальником 3 відділення інспекторів прикордонної служби НОМЕР_3 прикордонної застави прикордонної комендатури швидкого реагування « ІНФОРМАЦІЯ_5 ».
Відповідно до витягу з наказу від 08 квітня 2022 року, військову службу старшого сержанта ОСОБА_10 призупинено.
Вказані вище документи підтверджують проходження обвинуваченим ОСОБА_10 військової служби у Державній прикордонній службі України та його військові звання.
Свідок ОСОБА_16  (анкетні дані якого змінені відповідно до постанови про забезпечення безпеки шляхом забезпечення конфіденційності даних про особу від 18.06.2024)в судовому засіданні дав показання, що знайомий із ОСОБА_10 , оскільки проходив із ним службу в 3 прикордонному загоні В/ НОМЕР_4 (приблизно 2 роки із ним служили). У 2022 році ОСОБА_10 залишився на окупованій території. Повідомив, що у квітні 2024 року до нього надійшов дзвінок із невідомого номеру (по коду видно, що із російської федерації), під час якого він впізнав по голосу ОСОБА_10 , останній в ході бесіди цікавився де і з ким він проходить військову службу, запропонував повернутись назад на окуповану територію і перейти на бік ворога, але для цього йому потрібно попрацювати, зокрема: зібрати відомості про місце знаходження військової частини, її керівництво, особовий склад, техніку. Оскільки він зрозумів про що йдеться, то після цієї розмови він доповів своєму керівництву. Ствердив, що ОСОБА_10 завжди був прихильним до російської федерації та висловлював проросійські погляди (казав, що як буде росія, то буде нормальне життя), окрім того, про телефонні дзвінки ОСОБА_10 із пропозиціями перейти на бік ворога розповідали і інші військовслужбовці. Зазначив, що впізнав ОСОБА_10 по голосу, оскільки 2 роки з ним постйно спліскувався, окоім тго, останній під час розмови також себе самостійно ідентифікував та розповідав про такі обставини, які могли бути відомі лише їм. 
З протоколу пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками від 18.06.2025 вбачається, що свідок ОСОБА_16 , серед пред`явлених до впізнання фото інших осіб, вказав на фото особи під №3 – ОСОБА_10 та вказав за якими рисами. 
Свідок ОСОБА_11  (анкетні дані якого змінені відповідно до постанови про забезпечення безпеки шляхом забезпечення конфіденційності даних про особу від 16.04.2024) в судовому засіданні дав показання, що приблизно у квітні 2022 року до нього зателефонував невідомий номер (за кодом російської федерації), по голосу одразу впізнав ОСОБА_10 , з яким раніше часто спілкувались та разом служили у Луганській області у В/Ч НОМЕР_1 . Яку посаду він займав не пам`ятає, однак бачив його востаннє перед повномасштабним вторгненням рф. Спілкувались із ОСОБА_10 через месенджер «Телеграм», оскільки за його словами - це найнадійніший месенджер. В ході розмови ОСОБА_10 розпитував про місцезнаходження їх військової частини та про обставини служби, розповідями про зустрічі із знайомими хлопцями, які перейшли на бік російської федерації, заохочував і його це зробити, часто прямо запитував чи немає бажання перейти теж, оскільки хлопцям там добре. Запропонував повернутись у Луганську область, а за це (приблизно 6 місяців) потрібно було співпрацювати – надавати інформацію про військову частині, місце дислокації, дані про командування, розташування підрозділів, особисті джані військовослужбовців. Під час їх спілкування обіцяв познайомити із впливовим чоловіком – представником спецслужб рф, який мав вирішити питання співпраці та його повернення на окуповану територію. 
Про таку розмову він відразу повідомив своєму керівництву та в подальшому діяв за їх вказівками, ніякої об`єктивної інформації не передавав. Характеризує ОСОБА_10 як такого, що завжди висловлював проросійські погляди (був в захваті від російської федерації та говорив про великий братський народ), окрім того йому відомо, що останній також телефонував з аналогічного приводу і до інших військовослужбовців. Ствердив, що по телефону він розмовляв саме з ОСОБА_10 , якого упізнав по голосу, окрім того, зазначив, що вони спілкувались на такі теми, які не були відомі нікому іншому. 
З протоколу пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками від 18.06.2025 вбачається, що свідок ОСОБА_11 , серед пред`явлених до впізнання фото інших осіб, вказав на фото особи під №1 – ОСОБА_10 , як такого із яким разом проходив військову службу та якого впізнав за характерними рисами обличчя, які ним описані у протоколі. 
Посилання сторони захисту на те, що свідки не бачили співрозмовника, а тому не підтверджено, що це був саме ОСОБА_10 не заслуговує на увагу. Так, вказані свідки попереджені судом про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих показань, вони не мали жодної особистої зацікавленості у результатах розгляду цього кримінального провадження чи мали намір обмовити обвинуваченого. Кожен із них ствердили, що розмовляли саме з ОСОБА_10 , якого добре знали, так як протягом 2 років проходили з ним службу, впізнали його відразу по голосу, називали його по імені під час розмови, окрім того, обговорювали такі моменти, які могли бути відомі лише їм та ОСОБА_10 , а тому сумніватись у правдивості їх показань немає підстав. 
Окрім показань свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_11 , винуватість ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, об`єктивно підтверджується наступними доказами. 
Так, з протоколу про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії – контролю за вчиненням злочину (з додатками) у формі спеціального слідчого експерименту від 31 травня 2024 року, проведеного у період з 30 квітня 2024 року по 31 травня 2024 року вбачається, що гр.України ОСОБА_10 під час телефонних контактів за допомогою месенджеру «Telegram», зокрема, 01.05.2024, 02.05.2024, 08.05.2024, 12.05.2024 неодноразово схиляв ОСОБА_11 до встановлення стійкого зв`язку з співробітником фсб рф, який здійснює розвідувально-підривну діяльність проти України, у розмовах використовували умовні фрази: "как ето, набереш, я передам, что ти готов…» «пообщаешся напрямую… и люди поймут… позадуют вопроси… будет такой діалог». Окрім того, під час таких розмов ОСОБА_10 переконує у покращенні життя після окупації, виказує своє негативне ставлення до України та повідомляє про продовження ним військової служи на боці ворога, а також пропонує порозмовляти і з іншими військовослужбовцями, які б бажали повернутись на окуповану територію, застерігає про те, щоб нікому не повідомляв про їх розмову та його пропозицію ….
Додаток до даного протоколу – оптичний диск із аудіозаписами був предметом безпосереднього дослідження в ході судового розгляду.
З протоколу про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії – контролю за вчиненням злочину (з додатками) у формі імітування обстановки злочину від 14 червня 2024 року, проведеного у період з 14 травня 2024 року по 15 червня 2024 року вбачається, що ОСОБА_17 , за допомогою месенджеру «Telegram» надав ОСОБА_10 та його куратору - представнику спецслужби ворога « ОСОБА_13 », написану власноруч автобіографію із зазначенням 4 найближчих друзів, з якими ОСОБА_11 підтримує зв`язок, після чого о 18.25 год. відбувся вхідний дзвінок з адопомогою вищевказаного месенджеру з спецслужбовцем фсб рф «Сергієм», який схиляв ОСОБА_11 до співпраці, також було відпрацьовано рапорт на переміщення до НОМЕР_5 прикордонного загону Державної прикордонної служби України №103/1419/24-вн від 29.05.2024.
Під час розмови 16.05.2024 представник спецслужби ворога на ім.»я « ОСОБА_13 », зв`язок з яким забезпечив ОСОБА_10 , з`ясовував у ОСОБА_11 місце дислокації, прізвище керівника, кількість осіб, які самовільно залишають військову частину, період та його місце перебування у відпустці, дав завдання: «… на лісточке нарісовать, от начальнік подразділенія, его фамілія, зам, его фамілія, званіє, по возможності телефон, начальнікі структурних подразделеній, можно схемку нарісовать, где условно там подразділеніе, сколько человек в нем, как називається, условно… застава белая, протяженность участка, імеющієсмя інженерно-техніческіе средства, маленькую картинку такую…, і в телефонном режиме сбрось….» та інструктує щодо подальших дій та розмов. 
Додаток до даного протоколу – автобіографія ОСОБА_11 на 2 арк. та диск із записами, були предметами безпосереднього дослідження в ході судового розгляду. 
Відповідно до протоколів про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії – аудіо- та відеоконтролю особи (з додатками) від 18 червня 2024 року вбачається, що у месенджері «Telegram» відбувались розмови між ОСОБА_18 та ОСОБА_10 , зокрема, 24.04.2024, 01.05.2024, 02.05.2024, 08.05.2024, 29.05.2024 у ході яких останній, з метою досягнення злочинних намірів, сприяючи спеціальним службам іноземних держав у здійсненні розвідувально-підривної діяльності проти України, схиляв ОСОБА_11 до здійснення злочинної діяльності та пропонував встановити контакти з іншими військовослужбовцями.
Так, під час розмови 24.04.2024 ОСОБА_10 зазначив: «… ти все еті моменти сам обговориш… все кто вернулісь, і те кто еще общаются, но планіруют вернуться, у ніх гарантіі железние, їх нікто не обідіт, і не кінет… главное, ти вернись сюда, домой…»
Під час розмов 12.05.2024 представник спецслужби ворога на ім.»я « ОСОБА_13 », зв`язок з яким забезпечив ОСОБА_10 , домоввся у розмовах використовувати умовні фрази: « про голубоглазих арійцев …здрастє , здрастує, забор покрасти, значить це і є про них…, давав вказівки про написання рапорту про переведення до ІНФОРМАЦІЯ_6 та автобіографії, а при виникненні проблем із цим – відразу повідомляти його, оскільки він має зв`язки з «… людьми з вашей структури…».
Додатки до даних протоколів – оптичні диски із аудіозаписами був предметом безпосереднього дослідження в ході судового розгляду. 
Відповідно до протоколу про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії – контролю за вчиненням злочину, спеціального слідчого експерименту (з додатками) у формі імітування обстановки злочину від 21 червня 2024 року вбачається, що ОСОБА_11 за допомогою месенджеру «Telegram» надав представнику спецслужби рф - « ОСОБА_13 », з яким його познайомив ОСОБА_10 , імітаційні засоби, зокрема: окремі установчі дані керівництва відділу прикордонної служби, що містяться на стендах підрозділу та перебувають у загальному доступі, загальну характеристику підрозділу. Під час імітування обстановки злочину, за «завданням» представника фсб « ОСОБА_13 » було відпрацьовано рапорт на переміщення до НОМЕР_5 прикордонного загону Державної прикордонної служби України №103/1419/24-вн від 29.05.2024, про що ОСОБА_18 повідомлено представника спецслужби ворога. 
Додаток до даного протоколу – імітаційні засоби на 2 арк. та диск з записами, були предметами безпосереднього дослідження в ході судового розгляду. 
Протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії – аудіо-, відеоконтролю особи від 20 серпня 2024 року підтверджується факт спілкування ОСОБА_10 із ОСОБА_11 , зокрема, розмови 07.08.2024, в ході якого обговорювалось перебування ОСОБА_11 у відпустці, переконування ОСОБА_10 про покращення життя людей після окупації територій рф та необхідність його повернення на цю територію.
Додаток до даного протоколу – оптичний диск із аудіозаписами був предметом безпосереднього дослідження в ході судового розгляду.
З висновку експерта №СЕ25-5/Л/1/3 від 02.10.2025 вбачається, що у результатісемантико-текстуального аналізу наданого на дослідження текстового матеріалу, що зафіксований у протоколах за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії – контроль за вчиненням злочину №16.2/6-266 від 14.06.2024 з оптичним диском №6-149 від 14.06.2024, за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії – контроль за вчиненням злочину №16.2/6-236 від 31.05.2024 з оптичним диском №6-134 від 31.05.2024, за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії – контроль за вчиненням злочину №16.2/6-274 від 18.06.2025 з оптичним диском №6-124 від 17.04.2024 встановлено, що ОСОБА_10 , шляхом вербування ОСОБА_11 , особи, що здійснює військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_7 , для збору інформації службового характеру -потенційного шпигунства на користь іноземної держави російської федерації (за посередництвом її представника), надавав іноземній державі (російській федерації) та її представникам допомогу в потенційному проведенні підривної діяльності проти України.
Відповідно до протоколу огляду від 05 серпня 2025 року (із додатком – оптичним диском), слідчим в ОВС СВ УСБУ у Волинській області ОСОБА_14 за участю спеціаліста ОСОБА_15 проведено огляд спільноти «Администрация Меловского округа», що у месенджері «Telegram», під час якого було виявлено публікацію від 29.11.2023 року із прикріпленими фотографіями, на одній іх яких зображений ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (у форменному одязі) .
З повідомлення ГУНП у Волинській області (управління інформаційно-аналітичної підтримки) вбачається, що станом на 15.10.2024, відповідно до даних інформаційної підсистеми «Адмінпрактика інформаційно - комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» (далі - ІКС ІПНП України), гр. ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності не притягувався. Крім того, відомості про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, в ІКС ІПНП України відсутні, так як безпосередньо надходять до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху (далі - Реєстр), який є функціональною підситемою Єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ. Володільцем інформації, що обробляється в Реєстрі, є Головний сервісний центр МВС.
З повідомлення Центральної виборчої комісії вбачається, що нинішній склад Верховної Ради У країни дев?ятого скликання сформовано за результатами позачергових виборів народних депутатів України 21 липня 2019 року, а також низки проміжних виборів народних депутатів України, які проводились у 2020 та 2021 роках у деяких одномандатних виборчих округах. Так, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , на вказаних виборах не реєструвався кандидатом у народні депутати України та не обирався народним депутатом України. 25 жовтня 2020 року в Україні відбулись чергові та перші місцеві вибори, на яких обирались депутати місцевих рад, у період із 25 жовтня 2020 року до 24 лютого 2022 року (дня введення воєнного стану) в деяких територіальних громадах призначались та проводились повторні, позачергові, проміжні вибори депутатів місцевих рад. Відомостей про обрання ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , депутатом місцевої ради на вказаних виборах до Центральної виборчої комісії не надходило.
Згідно повідомлення Департаменту соціального захисту населення Луганської обласної Державної адміністрації станом на 23.09.2024 відомості щодо реєстрації ОСОБА_10 в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб - відсутні.
З повідомлення Державної прикордонної служби України №54/14/3170 від 10.09.2024 вбачається, що інформації, що зберігається в базі даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України, в`їхали на тимчасово окуповану територію України або виїхали з такої території», відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України гр.України ОСОБА_19 в період з 01.01.2022 по 23.09.2024 - не виявлено.
З повідомлення Міністерства закордонних справ України №71/17-532/2-159834 від 25.11.2024 вбачається, що станом на 2 5листопада 2024 року відсутня інформація про звернення ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з клопотанням про вихід з громадянства України, з питанням оформлення подання про втрату ним громадянства України.
Згідно повідомлення Східного міжрегіонального управління Міністрества юстиції №43501/45131-13-24/15.5 від 26.09.2024 вбачається, що за інформацією відділів державної реєстрації актів цивільного стану Донецького, Луганського, Полтавського, Сумського, Харківського та Чернігівського регіонів, актових записів про державну реєстрацію шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, народження дітей відносно ОСОБА_10 , складених органами державної реєстрації актів цивільного стану Донецького, Луганського, Полтавського, Сумського, Харківського та Чернігівського регіонів, не виявлено.
Відповідно до повідомлення «Центру психічного здоров`я» Комунального некомерційного підприємства Луганської обласної ради від 24.09.2024 №1181, ОСОБА_10 24.04.1990 року по медичну допомогу не звертався та відсутня інформація щодо перебування/не перебування на диспансерному або консультативному обліку лікаря-нарколога та лікаря- психітра.
З повідомлення ГУ Пенсійного фонду України в Луганській області №1200-0605-5/24189 від 23.09.2024, станом на 23.09.2024, в Реєстрі застрахованих осіб облікова картка ОСОБА_10 відсутня.
Відповідно до вимоги від 18.06.2025 №54/14/1404, другим Слідчим відділом (з дислокацією у м.Сєвєродонецьку) ТУ ДБР, розташованого у м.Краматорську здійснювалось досудове розслідування за підозрою у вчиненні ОСОБА_10 кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.408, ч.7 ст.111-1 КК України та 18.04.2024 було направлено до суду обвинувальний акт.
Згідно повідомлення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області №01-07/24/2026 від 05.02.2026 до суду, у зв`язку із зміною територіальної підсудності справ Покровського районного суду Дніпропетровської області, бцло передано лише 28 справ зазначеного суду у паперовому вигляді, які вдалось врятувати внаслідок пожежі, яка виникла через шахедну атаку. Справа №189/1028/24 відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.408, ч.7 ст.111-1 КК України, в паперовому вигляді на адресу суду не надходила. Запиьувана справа наявна у базі «Інформаційні судові системи», однак перевірити повноту відновлених даних немає можливості, оскільки розгляд справи у Покровському районному суді Дніпропетровської області здійснювався у змішаній формі, а паперової форми у Синельниківському міськрайонному суді не має. Станом на день надання відповіді учасники судового провадження не звертались до суду із заявою про відновлення втрачених матеріалів у порядку, передбаченому ст..525 КПК України. 
З повідомлення Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС вбачається, що згідно з Єдиним державним реєстром транспортних засобів, станом на 01.10.2024 за гр. ОСОБА_10 зареєстровано транспортний засіб марки «FORD MONDEO» державний реєстраційний номер НОМЕР_6 .
Усі зазначені докази, суд, відповідно до ст.85, 86 КПК України, вважає належними та допустимими та кладе в основу даного вироку. 
Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, визначений КПК України, враховуючи, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.
Як зазначив ККС ВС, вчинення будь-яких діянь, передбачених ч. 1 ст. 111 КК України, заподіює шкоду національній безпеці України і розцінюються як підривна діяльність проти неї. Надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги у проведенні підривної діяльності проти України полягає у сприянні їх можливим чи дійсним зусиллям заподіяти шкоду національній безпеці України. Види підривної діяльності проти України можуть бути різноманітними.
Державна зрада є закінченим злочином не з моменту встановлення зв`язку з іноземною державою, іноземною організацією або їх представниками чи з моменту отримання від них злочинного завдання, а з моменту вчинення певних конкретних дій на шкоду Україні.
Вчиняючи державну зраду, винний усвідомлює, що він здійснює перехід на бік ворога в умовах воєнного стану або в період збройного конфлікту (вчинює шпигунські дії, надає іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомогу в проведенні підривної діяльності проти України) і бажає цього.
Формулювання «на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України» визначає суб`єктивну спрямованість дій винного, однак не є характеристикою суспільно небезпечних наслідків діяння. Факт заподіяння вказаної шкоди не має значення для кваліфікації діяння за ст. 111 КК України. 
При цьому, в контексті положень ст. 111 КК України підривною діяльністю є дії іноземних держав, іноземних організацій або їх представників, спрямовані на підрив основ національної безпеки України та завдання істотної шкоди суверенітетові, територіальній цілісності, недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України.
Беручи до уваги встановлені судом фактичні обставини кримінального провадження, колегія суду дійшла висновку про те, що ОСОБА_10 діяв усвідомлено, добровільно та невимушено (про що свідчать його розмови) та діяв саме з метою спричинення шкоди суверенітетові, територіальній цілісності й недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України в умовах воєнного стану, а його дії полягали в наданні іноземній державі та її представникам допомоги у проведенні підривної діяльності проти України.
При цьому, наявності зафіксованих ряду телефонних розмов, їх зміст, а в подальшому і телефонні розмови із залученим н6им куратором – представником спецслужб рф, достатньо для висновку, що умисел обвинуваченого ОСОБА_10 виходив далеко за межі разового передання інформації представнику ворожої держави і свідчив про усвідомлене ототожнення своїх цілей з її цілями та прагнення до активної підривної діяльності, що дає змогу кваліфікувати його поведінку як державну зраду за ч. 2 ст. 111 КК України.
Аналогічна правова позиція викладена і у постанова ККС ВС від 9 квітня 2024 року у справі № 639/1528/22 (провадження № 51-6937км23).
Окрім того, слід відзначити, що для кваліфікації державної зради не є обов`язковою ознака передання саме інформації з обмеженим доступом. Навіть якщо відомості (наприклад, про склад, кількість підрозділів, їх керівників, дислокацію) частково містилися у відкритих джерелах, їх конкретизація та передання ворогу для підривної діяльності проти України все одно становлять склад злочину.
Наведеними вище доказами у їх сукупності та взаємозв`язку, зокрема дослідженими судом показами свідків, письмовими документами, зокрема, аудіоматеріалами, здобутими в результаті проведення негласних слідчих (розшукових) дій, встановлено беззаперечне свідчення невимушеності поведінки ОСОБА_10 , відсутності будь-якого примусу щодо нього, а відтак, і цілковитої добровільності його дій. 
Таким чином, розглянувши кримінальне провадження з дотриманням положень ч.1 ст. 337 КПК України, в межах висунутого обвинувачення, дослідивши безпосередньо в судовому засіданні наведені вище письмові докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, судом поза розумним сумнівом, достовірно встановлено, що ОСОБА_10 своїми умисними діями, які виразились у державній зраді - діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України: шпигунстві та наданні іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчиненому в умовах воєнного стану, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.111 КК України.
При обранні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушеня, яке, згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, характер діяння, форму й ступінь вини, мотиви вчинення кримінального правопорушення і дані про особу винного.
Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_10 , передбачених ст. 66, 67 КК України, відповідно, судом не встановлено.
Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Згідно ч. 2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Таким чином, зважаючи на той факт, що обвинувачений ОСОБА_10 , як громадянин України, вчинив особливо тяжкий злочин в період встановленого в Україні воєнного стану, тому суд, враховуючи особу обвинуваченого, який на момент ухвалення вироку є не судимим, а також відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства та призначає покарання в межах санкції ч.2 ст.111 КК України у виді позбавлення волі (на визначений законом строк), з конфіскацією усього належного йому на праві приватної власності майна.
Зазначена міра покарання є законною, обґрунтованою, справедливою, необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення як ним, так і іншими особами, кримінальних правопорушень.
Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.09.2025 року відносно ОСОБА_10 , в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України, обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід залишити до набрання вироком законної сили.
Судові витрати, згідно ст.124 КПК України, що підтверджені документально, слід покласти на обвинуваченого ОСОБА_10 .
Враховуючи, що до ОСОБА_10 застосовано додаткове покарання у виді конфіскації майна, суд вважає за необхідне, з метою забезпечення конфіскації майна, залишити захід забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна останнього, а саме: автомобіль марки «FORD MONDEO» державний реєстраційний номер НОМЕР_6 , який було застосовано ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.09.2025.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_10 ,   ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.111 КК України та призначити покарання – 15 (п`ятнадцять) років позбавлення волі, з конфіскацією усього належного йому на праві приватної власності майна.
На підставі ст.54 КК України обвинуваченого ОСОБА_10 слід позбавити спеціального звання – «старший сержант».
Строк відбування основного покарання обвинуваченому  ОСОБА_10  рахувати з моменту приведення вироку до виконання, тобто з моменту його фактичного затримання.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_10 в доход держави 26 742 (двадцять шість тисяч сімсот сорок дві) грн судових витрат у справі за проведення судово-лінгвістичної семантико-текстуальної експертизи.
Обраний, в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України, відносно  ОСОБА_10  запобіжний захід у вигляді тримання під вартою – залишити без змін.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.09.2025 на автомобіль марки «FORD MONDEO» державний реєстраційний номер НОМЕР_6 , у зв`язку з необхідністю виконання додаткового покарання у виді конфіскації майна, – залишити без змін.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд Волинської області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку після проголошення негайно вручити захиснику обвинуваченого та прокурору.
Інформацію про ухвалений вирок, опублікувати у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, згідно з положеннями статті 297-5 КПК України, та на офіційному веб-сайті суду.

Головуючий:          ОСОБА_1 

Суддя:           ОСОБА_2 

Суддя:           ОСОБА_3