02.03.2026 
ЄУН 389/1535/21
Провадження №2/389/930/24

Рішення
іменем України

02 березня 2026 року   Знам`янський міськрайонний суд
Кіровоградської області
у складі: головуючого судді Савельєвої О.В.,
за участю секретаря судового засідання Чернявської І.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Суботцівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення сільської ради про передачу у власність земельної ділянки, скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, 
з участю: представника відповідача ОСОБА_2 – адвоката Новікова О.М.,
встановив:
ОСОБА_1 04.06.2021 звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати незаконним та скасувати рішення Богданівської сільської ради Знам`янського (нині Кропивницького) району Кіровоградської області «Про передачу у власність земельної ділянки гр. ОСОБА_2 » №396 від 07.09.2017, та державну реєстрацію права власності земельної ділянки з кадастровим номером 3522280400:51:000:0723 за індексним номером 37616428 від 18.10.2017.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що на підставі договору дарування №1222 від 26.10.2006, укладеного між нею та її батьком ОСОБА_3 , вона є власником житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Право приватної власності на цей будинок зареєстровано у Знам`янському районному комунальному підприємстві «Бюро технічної інвентаризації» 14.02.2007. Відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, він розташований на земельній ділянці площею 3000 кв.м., з них під будівлями 114,2 кв.м., під двором 780,3 кв.м., під городом 2075,5 кв.м. Такою земельною ділянкою користувався її батько. Вона ж користувалась цією земельною ділянкою на підставі рішення десятої сесії Богданівської сільської ради п`ятого скликання Знам`янського (нині Кропивницького) району Кіровоградської області «Про передачу безоплатно у власність земельних ділянок громадянам» №126 від 27.02.2007. Цією сесію вирішено передати їй у власність безоплатно 0,24 га земельної ділянки в АДРЕСА_1 з наступною видачею державних актів на право власності на землю та дозволено замовити виготовлення технічної документації.
Надалі, 23.10.2009 за №552 тридцять четверта сесія Богданівської селищної ради п`ятого скликання Знам`янського (нині Кропивницького) району Кіровоградської області прийняла рішення «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку ОСОБА_1 ». Ця технічна документація із землеустрою була виготовлена на її замовлення у 2015 році фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 , де була визначена схема земельної ділянки площею 0,25 га.
З метою вирішення питання щодо погодження технічної документації вона звернулася до Богданівської сільської ради 12.12.2016 з листом, на який їй 29.12.2016 за №729-02/16 письмово повідомлено, що це питання розглянуто на засіданні земельної комісії з питань землекористування, охорони довкілля та благоустрою населених пунктів Богданівської сільської ради та 28.12.2016 постійна комісія Богданівської сільської ради з питань землекористування, охорони довкілля та благоустрою населених пунктів відмовила їй в погодженні схеми земельної ділянки та акту прийомки межових знаків з наступних підстав: - частина земельної ділянки, яку вона просила зареєструвати, вже зареєстрована за ОСОБА_5 з кадастровим номером 3522280400:51:000:0700, що унеможливлює реєстрацію іншої земельної ділянки на цьому ж місці; - нормами чинного законодавства (ч.6, 7, 9 ст.118 ЗК України) передбачається відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства виключно через проект землеустрою, а не через технічну документацію; - неможливо погодити надані нею схеми земельної ділянки та акти прийомки межових знаків на зберігання без підпису суміжних землекористувачів.
Одразу після отримання відмови у зв`язку з передачею земельної ділянки ОСОБА_5 , вона звернулась з позовом про визнання незаконним та скасування рішення Богданівської сільської ради від 27.01.2017 про виділення земельної ділянки ОСОБА_6 та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 15.02.2017 (справа №389/2398/17, провадження №2/389/900/17). Суд задовольнив її позовні вимоги в повному обсязі, встановивши, що земельна ділянка розміром 0,30 га з 26.10.2006 перебуває в її фактичному користуванні, та на 0,25 га виготовлено технічну документацію, і лише на 0,05 га проект землеустрою не виготовлявся. В той же час, в користуванні ОСОБА_7 перебувала земельна ділянка розміром 222,2 кв.м., а технічна документація виготовлена на 0,25 га, тобто розмір присадибної земельної ділянки ОСОБА_5 збільшився за рахунок зменшення розміру її земельної ділянки. Суд також вказав, що тверді межі між земельними ділянками ОСОБА_1 та ОСОБА_5 відсутні і ніколи не встановлювалися, тому вони не є суміжними землевласниками.
Безпідставно відмовивши їй в затвердженні технічної документації на земельну ділянку 07.09.2017 згідно з рішенням №396 Богданівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області, частина її земельної ділянки була передана відповідачу ОСОБА_8 та зареєстрована під кадастровим номером 3522280400:000:0723, індексний номер 37616428 від 18.10.2017. Таким чином Богданівська сільська рада 17.11.2017 при передачі у власність частини її присадибної ділянки, достовірно знала про її право на приватизацію саме цієї земельної ділянки, на яку у неї був дозвіл на виготовлення технічної документації. Отримавши 27.02.2007 та 23.10.2009 дозволи Богданівської сільської ради на виготовлення технічної документації із землеустрою вона правомірно очікувала на затвердження технічної документації. На цей час вона позбавлена земельної ділянки як для обслуговування домоволодіння, так і для ведення присадибного господарства. Збільшення розміру земельної ділянки відповідача ОСОБА_2 за рахунок зменшення її присадибної ділянки порушує її право на приватизацію земельної ділянки, у зв`язку з чим вона вимушена звернутися до суду з цим позовом.
Представник відповідача (Суботцівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області) подав відзив, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Заперечення проти позову обґрунтовані тим, що приймаючи рішення №396 про передачу у власність земельної ділянки ОСОБА_2 і затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), Богданівська сільська рада діяла в межах наданих їй повноважень, а тому і реєстрація 18.10.2017 права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3522280400:51:000:0723 за ОСОБА_2 здійснена відповідно до вимог чинного законодавства України. Передаючи у власність ОСОБА_1 земельну ділянку розміром 0,24 га по АДРЕСА_1 для обслуговування житлового будинку, ведення особистого селянського господарства і для гаражного будівництва, надаючи дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою, що посвідчує право власності на земельні ділянки, Богданівська сільська рада не вчиняла жодних дій, які б свідчили про необґрунтоване зволікання з наданням дозволу на розробку проекту землеустрою, зволікання з розгляду проекту землеустрою щодо відведення, безпідставної відмови у його затвердженні, а тому дії Богданівської сільської ради є добросовісними.
Відповідач ОСОБА_2 правом на подання відзиву не скористався. 
В судове засідання позивачка не з`явилася, однак подаласуду заяву про розгляд справи без її участі, в якій позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.
Представник відповідача (Суботцівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області) в судове засідання не з`явився, однак подав суду заяву про розгляд справи без його участі, у якій позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні. 
Відповідач ОСОБА_2 та його представник – адвокат Новіков О.М. в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, проти їх задоволення заперечували, вказуючи на законне набуття відповідачем права власності на земельну ділянку. Представник відповідача також просив врахувати судову практику, яка вказує на те, що першочергове право на отримання земельної ділянки у власність має особа, на підставі проекту землеустрою якої сформована відповідна ділянка.
Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що на підставі договору дарування від 26.10.2006, посвідченого приватним нотаріусом Знам`янського районного нотаріального округу Кіровоградської області Тепляковим В.М. 26.10.2006 за реєстровим №1222, позивачка ОСОБА_1 є власницею житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Право приватної власності на вказаний будинок за позивачкою зареєстровано у Знам`янському районному комунальному підприємстві «Бюро технічної інвентаризації» 14.02.2007.
За відомостями, відображеними в технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 , за цим житловим будинком значиться земельна ділянка площею 3000 кв.м., з них: під будівлями 144,2 кв.м., під двором 780,3 кв.м., під городом 2075,5 кв.м.
Рішенням десятої сесії п`ятого скликання Богданівської сільської ради «Про передачу безоплатно у власність земельних ділянок громадянам» №126 від 27.02.2007, ОСОБА_1 передано безоплатно у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку розміром 0,24 га, яка розташована по АДРЕСА_1 .
На підставі заяви ОСОБА_1 рішенням тридцять четвертої сесії п`ятого скликання Богданівської сільської ради №552 від 23.10.2009 ОСОБА_1 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою, що посвідчує право власності на земельні ділянки загальною площею 0,30 га, в тому числі 0,25 га для обслуговування жилого будинку і господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за рахунок земель житлової та громадської забудови; 0,05 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, які перебувають в землях запасу АДРЕСА_1 . У пункті 2 цього рішення вказано, що якщо при встановлені меж земельної ділянки в натурі будуть виявлені розбіжності в даних про розмір земельної ділянки з фактичними її розмірами, то остаточний розмір такої земельної ділянки буде затверджено сесією сільської ради додатково.
На підставі договору на виконання робіт №277/1 від 09.12.2015 фізичною особою-підприємцем, сертифікованим інженером-землевпорядником ОСОБА_4 розроблена технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_1 загальною площею 0,2500 га, з них: 0,2500 га - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_1 19.12.2016 звернулася до сільської ради із заявою щодо вирішення питання про погодження схеми земельної ділянки та акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання без підпису суміжних землекористувачів.
На засіданні постійної комісії Богданівської сільської ради з питань землекористування, охорони довкілля та благоустрою населених пунктів 28.12.2016 прийнято рішення, яким відмовлено ОСОБА_1 у погодженні схеми земельної ділянки та акту прийомки межових знаків на зберігання. За змістом цього рішення підставою для відмови стало наступне: 1) частина земельної ділянки, яку намагається зареєструвати ОСОБА_1 , вже зареєстрована за ОСОБА_5 з кадастровим номером 3522280400:51:000:0700, що унеможливлює нову реєстрацію іншої земельної ділянки на цьому ж місці; 2) нормами чинного законодавства (ч.6, 7, 9 ст.118 ЗК України) передбачається відведення земельних ділянок для ведення ОСГ виключно через проект землеустрою, а не через технічну документацію; 3) у акті прийому-передачі межових знаків на зберігання від 09.12.2016 виконавцем робіт зазначено, що межові знаки не встановлювалися у зв`язку з тим, що поворотні точки земельної ділянки збігаються з існуючим парканом, однак фактично межі земельної ділянки парканом не закріплені, що у свою чергу є порушенням ст.55 Закону України «Про землеустрій» та п.2.8 Інструкції «Про порядок встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками». 
Керуючись ст.47 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» комісія встановила, що Богданівська сільська рада не має правових підстав погодити надані ОСОБА_1 схеми земельної ділянки та акт прийомки межових знаків на зберігання без підпису суміжних землекористувачів та вважає за необхідне рекомендувати сільській раді на черговому пленарному засіданні прийняти наступне рішення: відмовити ОСОБА_1 у погоджені схеми земельної ділянки та акту прийомки межових знаків на зберігання без підпису суміжних землекористувачів.
Відповідно до квитанцій, листа виконавчого комітету Богданівської сільської ради від 20.02.2017 за вих.№94-02/16 та листа Головного управління ДФС у Кіровоградській області від 01.03.2017 за користування земельною ділянкою площею 3000 кв.м. ОСОБА_1 регулярно сплачувала земельний податок, який станом на 01.03.2017 сплачений у повному обсязі.
У свою чергу, Богданівською сільською радою 27.01.2017 прийнято рішення №271 «Про передачу у власність земельної ділянки ОСОБА_5 », яким затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) загальною площею 0,2500 га у тому числі: 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за рахунок земель житлової та громадської забудови, кадастровий номер 3522280400:51:000:0700, за адресою: АДРЕСА_2 , та передано вказану земельну ділянку у власність ОСОБА_5 .
При цьому, вказане рішення Богданівської сільської ради №271 від 27.01.2017 було скасовано рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29.01.2018 у справі №389/2398/17, ухваленим за наслідками розгляду позову ОСОБА_1 до Богданівської сільської ради, ОСОБА_5 , державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Знам`янської міської ради Кіровоградської Ткаченко М.М. Вказане рішення не оскаржувалося та набрало законної сили. Цим рішенням встановлено, що у фактичному користуванні ОСОБА_1 з 26.10.2006 перебувала земельна ділянка розміром 0,30 га. Збільшення земельної ділянки, переданої ОСОБА_5 у власність, відбулося за рахунок частини земельної ділянки, що перебувала у постійному користуванні позивачки.
Також Богданівською сільською радою 07.09.2017 прийнято рішення №396 «Про передачу у власність земельної ділянки ОСОБА_2 », яким затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) відповідачу в цій справі ОСОБА_2 загальною площею 0,2381 га, у тому числі: 0,2381 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за рахунок земель житлової та громадської забудови, кадастровий номер земельної ділянки 3522280400:51:000:0723, за адресою: АДРЕСА_2 , та передано вказану земельну ділянку у власність ОСОБА_2 . 
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право приватної власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3522280400:51:000:0723, загальною площею 0,2381 га, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_2 18.10.2017. Номер запису про право власності: 22869789. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 37616428. 
Ці ж відомості про власника земельної ділянки площею 0,2381 га з кадастровим номером 3522280400:51:000:0723 міститься і у Державному земельному кадастрі.
Технічний паспорт БТІ на житловий будинок, власником якого є ОСОБА_2 та технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної длянки в натурі (на місцевості), під час розгляду цієї справи суду не надано.
Також встановлено, що при ухваленні рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04.07.2019 у справі №389/1524/18, яке постановою Верховного Суду від 26.03.2020 залишено без змін, цим судом з`ясовано, що 17.11.2017 Богданівською сільською радою прийнято рішення №442 про передачу у власність земельної ділянки ОСОБА_9 , затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) загальною площею 0,2333 га, у тому числі: 0,2333 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за рахунок земель житлової та громадської забудови, кадастровий номер земельної ділянки 3522280400:51:000:0207, за адресою: АДРЕСА_2 , та передано вказану земельну ділянку у власність ОСОБА_9 . Позивачка подала до суду позов до Богданівської сільської ради, ОСОБА_9 та державного реєстратора Богданівської сільської ради Свириденка А.М., в якій просила визнати незаконним та скасувати рішення Богданівської сільської ради №442 від 17.11.2017, оскільки вважала, що вказаним рішенням сільської ради порушено її право користування земельною ділянкою, яка закріплена за нею як власником житлового будинку. Тобто ОСОБА_9 , як і інші її сусіди ОСОБА_2 та ОСОБА_5 приватизували земельні ділянки під своїми житловими будинками, збільшивши площу землі під будинками за рахунок її земельної ділянки. У задоволенні вказаного позову ОСОБА_1 судом відмовлено в повному обсязі з тих підстав, що позивачкою не доведено незаконність набуття ОСОБА_9 права власності на спірну земельну ділянку та відсутність у позивачки права власності чи користування земельною ділянкою, на яку нібито відбулося накладення земельної ділянки, яка передана у власність відповідачу. Отримання особою дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки формує у особи легітимні очікування щодо набуття у власність цієї земельної ділянки, однак не означає автоматичного прийняття позитивного рішення про її передання у власність чи у користування.
Відповідно до графічних матеріалів, відображених в технічній документації, відбулося накладення на частину земельної ділянки, яка перебувала в користуванні ОСОБА_1 , та на яку останньою виготовлено технічну документацію, земельних ділянок з кадастровим номером 3522280400:51:000:0700 за адресою: АДРЕСА_2 , яка перебувала у власності ОСОБА_5 , з кадастровим номером 3522280400:51:000:0723 за адресою: АДРЕСА_2 , власником якої є ОСОБА_2 , та з кадастровим номером 3522280400:51:000:0207 за адресою: АДРЕСА_2 , власником якої є ОСОБА_9 . Графічно спірна земельна ділянка розташована впоперек (по ширині) земельних ділянок домоволодінь ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_9 та частини земельної ділянки домоволодіння ОСОБА_1 .
Тобто, сусідами ОСОБА_1 - ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та ОСОБА_9 при приватизації земельних ділянок для обслуговування житлового будинку було збільшено площу землі за рахунок частини земельної ділянки, яка перебувала у користуванні ОСОБА_1 . При цьому, найближче розташована (прилегла) до домоволодіння позивачки, що по АДРЕСА_1 , земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_2 , з кадастровим номером 3522280400:51:000:0207, належить ОСОБА_9 . Позивачка оспорювала в судовому порядку набуття ОСОБА_9 у власність земельної ділянки з тих же підстав, що і набуття у власність земельної ділянки ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , однак її позов залишено без задоволення. А позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 з тим самим предметом спору задоволено.
Так, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК України).
Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.
Недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим.
Згідно з ч.1, 2 ст.116 ЗК України (в редакції, чинній на момент прийняття оскарженого рішення органу місцевого самоврядування) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Відповідно до ч.6 ст.118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали або документи, не передбачені цією статтею.
Згідно з абз.2 ч.7, ч.8 ст.118 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому ст.186-1 цього Кодексу.
Частинами 1, 4, 5 ст.186-1 ЗК України (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин. Розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Органи виконавчої влади, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (копії такого проекту) безоплатно надати свої висновки про його погодження або відмову в такому погодженні.
За змістом ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Частиною 2 ст.152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.09.2020 у справі №688/2908/16-ц вказано, що «обов`язок діяти добросовісно поширюється на обидві сторони. Так, може кваліфікуватися як недобросовісна така поведінка власника земельної ділянки (в особі органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування), коли він необґрунтовано зволікає з наданням дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, не повідомляє чи несвоєчасно повідомляє про відмову у наданні дозволу або не наводить вичерпні мотиви такої відмови, надає дозвіл на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, завідомо знаючи про перешкоди у наданні земельної ділянки в оренду, необґрунтовано зволікає з розглядом проєкту землеустрою щодо відведення, безпідставно відмовляє у його затвердженні і у той же час надає дозвіл на розробку проєкту землеустрою та затверджує цей проєкт щодо іншої особи.
З іншого боку, якщо особа, отримавши дозвіл на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, сама зволікає з його розробкою та поданням на затвердження, вона цілком може очікувати, що земельна ділянка буде надана в користування іншій особі. Не вважатиметься добросовісною і поведінка особи, яка отримала дозвіл на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розробила проєкт та подала його на затвердження, завідомо знаючи про перешкоди у наданні земельної ділянки в оренду.
Виходячи з викладеного, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що неможливо надати єдину універсальну відповідь на питання про те, чи є поведінка органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який надав дозвіл на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки кільком особам, правомірною чи неправомірною. Відповідь на це питання залежить від оцінки такої поведінки як добросовісної чи недобросовісної, і така оцінка має здійснюватися у кожній справі окремо виходячи з конкретних обставин справи.
Велика Палата Верховного Суду також звертає увагу на те, що звернення особи до органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування з метою отримання земельної ділянки в оренду зумовлене інтересом особи на отримання цієї земельної ділянки, за відсутності для цього законних перешкод.
Велика Палата Верховного Суду вважає, що висновки суду апеляційної інстанції порушують права ОСОБА_1 на захист його законного інтересу щодо оформлення права оренди на спірну земельну ділянку, яке залежить від правомірної поведінки уповноваженого державного органу.
Судам при вирішенні аналогічних спорів слід враховувати, що подати позов до суду про захист свого законного інтересу може будь яка особа, яка звернулася до органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування з метою отримання земельної ділянки в оренду, залежно від істотних ознак кожної конкретної правової ситуації (зокрема, від добросовісності поведінки усіх зацікавлених осіб, обізнаності їх про інтереси інших осіб щодо цієї земельної ділянки тощо).
[…] «розробка проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та його затвердження хоча й здійснюється заявником з метою отримання земельної ділянки в користування, однак вчиняється саме в інтересах територіальної громади чи держави з метою формування такої земельної ділянки. Тому в разі неотримання в користування такої земельної ділянки особа, яка понесла витрати на розробку та погодження проєкту землеустрою, за умови формування земельної ділянки, може претендувати на відшкодування здійснених витрат.
Земля є унікальним обмеженим природним ресурсом. Земля є базисним ресурсом, на якому будується добробут суспільства.
Отже, розподіл землі є особливо чутливим до принципів справедливості, розумності і добросовісності (п.6 ч.1 ст.3 ЦК України).
Велика Палата Верховного Суду вважає, що неконкурентне надання землі у користування за наявності двох або більше бажаючих не відповідає зазначеним принципам.
Зокрема, не можна вважати справедливим і розумним надання землі особі, яка раніше за інших дізналася про існування вільної земельної ділянки і звернулася з відповідною заявою. Крім того, такий підхід стимулює використання інсайдерської інформації, що є одним із проявів корупції, а тому є неприпустимим.
Тим більше не можна вважати справедливим і розумним надання землі особі, яка пізніше за інших звернулася з відповідною заявою, але якій тим не менше надано перевагу. Такий підхід може створювати підґрунтя для розвитку корупції».
У постанові Верховного Суду від 11.09.2024 у справі №525/869/21 зазначено, що: «рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою є стадією процесу отримання права власності чи користування на земельну ділянку. Звернення особи до органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування з метою отримання земельної ділянки у власність чи користування зумовлене інтересом особи на отримання цієї земельної ділянки, за відсутності для цього законних перешкод. Зазначений інтерес, у разі формування земельної ділянки за заявою такої особи та поданими документами, підлягає правовому захисту. Погодження та затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, яка раніше сформована на підставі проекту землеустрою іншої особи, порушує законний інтерес такої особи щодо можливості завершити розпочату ним відповідно до чинного законодавства процедуру приватизації земельної ділянки та суперечить вимогам землеустрою. За наявності двох або більше бажаючих отримати земельну ділянку державної чи комунальної власності у власність при безоплатній передачі земельних ділянок в межах встановлених норм (ст.121 ЗК України), першочергове право на таке отримання має особа, на підставі проекту землеустрою якої сформована відповідна ділянка, якщо для цього немає законних перешкод».
В цій справі, шляхом безпосереднього доступу до даних ЄДРСР, судом встановлено, що рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29.01.2018 у справі №389/2398/17 за позовом ОСОБА_1 до Богданівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області, ОСОБА_5 , державного реєстратора центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Знам`янської міської ради Кіровоградської області Ткаченко М.М. про визнання незаконним та скасування рішення від 27.01.2017, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 15.02.2017, яке набрало законної сили, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визнано незаконним та скасовано рішення Богданівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області «Про передачу у власність земельної ділянки ОСОБА_5 » від 27.01.2017 №271. Скасовано рішення державного реєстратора центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Знам`янської міської ради Кіровоградської області Ткаченко М.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 33877317 від 15.02.2017.
У вказаному рішенні зазначено, що «у фактичному користуванні ОСОБА_1 з 26.10.2006 перебуває земельна ділянка розміром 0,30 га. З них: щодо 0,25 га виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка виготовляється щодо земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд, тобто присадибна ділянка. Щодо земельної ділянки розміром 0,05 га ОСОБА_1 мала б виготовити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, який виготовляється щодо земельних ділянок, зокрема, для ведення особистого селянського господарства, але вказаний проект нею не виготовлявся. Тому 28.12.2016 їй відмовлено в погодженні схеми земельної ділянки та акту прийомки межових знаків на зберігання без підпису суміжних землекористувачів, оскільки на той час чинне законодавство вже вимагало виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Будучи землекористувачем земельної ділянки розміром 0,30 га, ОСОБА_1 своєчасно сплачувала земельний податок, не порушувала прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. Як зазначив представник відповідача в своєму запереченні, технічний паспорт БТІ дійсно не відноситься до документації із землеустрою, але він підтверджує, що ОСОБА_1 фактично використовувала земельну ділянку розміром 0,30 га.
Водночас, технічний паспорт БТІ на будинок, власником якого є ОСОБА_5 , свідчить про те, що в його користуванні перебувала земельна ділянка розміром 222,2 кв.м. При цьому, технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка виготовляється щодо земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), виготовлено на земельну ділянку розміром 0,25 га. Цю земельну ділянку (присадибну ділянку) розміром 0,25 га оскаржуваним рішенням сільської ради 27.01.2017 передано у власність ОСОБА_5 .
Також під час розгляду справи встановлено, що тверді межі між земельними ділянками ОСОБА_1 та ОСОБА_5 відсутні та ніколи не встановлювалися. ОСОБА_1 та ОСОБА_5 не є суміжними землекористувачами чи землевласниками, проте, не зважаючи на це, розмір присадибної земельної ділянки ОСОБА_5 збільшився за рахунок зменшення розміру земельної ділянки, що перебуває у фактичному використанні ОСОБА_1 . Дані обставини сторонами в судовому засіданні не оспорювалися.
Доводи сільської ради щодо самовільного захоплення ОСОБА_1 спірної земельної ділянки не підтверджені та навпаки спростовуються рішенням самої сільської ради «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку ОСОБА_1 » від 23.10.2009 №552.
Таким чином, ні зміни в законодавстві щодо виду документації із землеустрою, ні допущені помилки чи неточності при складенні вказаної документації, ні виготовлення документації раніше чи пізніше за часом у порівнянні з сусідніми землекористувачами, ні нереалізованість ОСОБА_1 права на приватизацію земельної ділянки, яка перебуває в її користуванні, не позбавляють ОСОБА_1 самого права користування спірною земельною ділянкою та не позбавляють її права на приватизацію земельної ділянки в майбутньому. Так само, вказані обставини не наділяють будь-якими правами інших осіб щодо спірної земельної ділянки чи-то правом користування, чи-то правом на приватизацію, чи-то правом власності.
Тож, суд не вбачає правових підстав для передачі у власність ОСОБА_5 земельної ділянки розміром 0,25 га, тим паче, що дане збільшення розміру його земельної ділянки здійснено за рахунок частини земельної ділянки, що перебуває в постійному користуванні ОСОБА_1 ».
Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 ст.6 Конвенції, необхідно тлумачити в контексті її преамбули, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Принцип юридичної визначеності є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права. В його основі лежить відоме з римського права положення res judicata (лат. «вирішена справа»), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися. Іншими словами, цей принцип гарантує остаточність рішень («що вирішено - вирішено і не має переглядатися до безмежності») (рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України», заява №24465/04).
Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду.
Отже, під час розгляду цієї справи судом враховується, що рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29.01.2018 у справі №389/2398/17, яке набрало законної сили, встановлено, що у фактичному користуванні ОСОБА_1 з 26.10.2006 перебуває земельна ділянка розміром 0,30 га за адресою: АДРЕСА_1 . З них щодо 0,25 га ОСОБА_1 у 2015 році виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Дозвіл на виготовлення цієї документації надано ОСОБА_1 рішенням Богданівської сільської ради№552 від 23.10.2009. Із заявою щодо погодження схеми земельної ділянки ОСОБА_1 звернулася до вказаної сільської ради 19.12.2016, у задоволенні якої було відмовлено рішенням від 28.12.2016. 
В той же час, Богданівською сільською радою 27.01.2017 прийнято рішення №271 про передачу у власність ОСОБА_5 земельної ділянки 3522280400:51:000:0700 за адресою: АДРЕСА_2 ; 07.09.2017 прийнято рішення №396 про передачу у власність ОСОБА_2 земельної ділянки 3522280400:51:000:0723 за адресою: АДРЕСА_2 , а 17.11.2017 прийнято рішення №442 про передачу у власність ОСОБА_10 земельної ділянки 3522280400:51:000:0207 за адресою: АДРЕСА_2 . 
Як вже встановлено судом, внаслідок цього відбулося накладення земельної ділянки ОСОБА_5 , земельної ділянки ОСОБА_2 та земельної ділянки ОСОБА_9 на частину земельної ділянки, яка перебувала в користуванні ОСОБА_1 та на яку останньою виготовлено технічну документацію.
Тобто, орган місцевого самоврядування, знаючи, що у фактичному користуванні ОСОБА_1 з 26.10.2006 перебуває земельна ділянка розміром 0,30 га, та на розробку технічної документації на яку надано дозвіл 23.10.2009, всупереч зазначеному надав дозвіл на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та затвердив технічну документацію кільком особам.
Допущені ОСОБА_1 помилки чи неточності при складенні технічної документації, виготовлення цієї документації раніше чи пізніше за часом у порівнянні з сусідніми землекористувачами, нереалізованість ОСОБА_1 права на приватизацію земельної ділянки, яка перебуває в її користуванні, не позбавляють її самого права користування спірною земельною ділянкою та не позбавляють її права на приватизацію земельної ділянки в майбутньому. Так само, вказані обставини не наділяють будь-якими правами інших осіб щодо спірної земельної ділянки чи-то правом користування, чи-то правом на приватизацію, чи-то правом власності.
Оскільки внаслідок досліджених доказів суд дійшов висновку, що відповідачу ОСОБА_2 при приватизації земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, було збільшено площу землі за рахунок частини земельної ділянки, яка перебувала у постійному користуванні позивачки ОСОБА_1 , отже її права є порушеними.
Враховуючи, що оскаржуваним рішенням сільської ради порушуються права ОСОБА_1 щодо користування земельною ділянкою, суд дійшов висновку про необхідність визнання його незаконним та скасування.
Оскільки згідно із Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» запис про скасування державної реєстрації прав вноситься до Державного реєстру речових прав саме на підставі рішення суду про скасування рішення про державну реєстрацію прав, тому з метою реального захисту та відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів позивачки, в суду наявні правові підстав для задоволення такої вимоги та скасування державної реєстрації права права власності земельної ділянки з кадастровим номером 3522280400:51:000:0723. 
Щодо судових витрат.
Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1 ст.141 ЦПК України). 
Враховуючи, що судові рішення судів попередніх інстанцій були скасовані, а справа передана на новий розгляд, розподіл судового збору у справі, в тому числі, й сплаченого за подання апеляційної та касаційної скарги в цій справі, здійснюється судом, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.
За подання цього позову до суду першої інстанції позивачка сплатила судовий збір в сумі 908 грн, за подання апеляційної скарги в сумі 1 362 грн, за подання касаційної скарги в сумі 2 147 грн 20 коп. Всього сплачено судового збору на загальну суму 4 417 грн 20 коп.
З огляду на те, що позов підлягає задоволенню, тому з кожного з відповідачів на користь позивачки підлягає до стягнення судовий збір в сумі 2 208 грн 60 коп. 
На підставі ст.116, 118, 125, 152, 186-1 ЗК України, ст.3, 15, 16 ЦК України, керуючись ст.82, 133, 141, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд,
ухвалив:
Позов задовольнити. 
Визнати незаконним та скасувати рішення Богданівської сільської ради Знам`янського (нині Кропивницького) району Кіровоградської області «Про передачу у власність земельної ділянки гр. ОСОБА_2 » №396 від 07.09.2017.
Скасувати державну реєстрацію права власності земельної ділянки з кадастровим номером 3522280400:51:000:0723, площею 0,2381 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 18.10.2017 за ОСОБА_2 , номер запису про право власності: 22869789, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 37616428 від 18.10.2017.
Стягнути із Суботцівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 2 208 (дві тисячі двісті вісім) грн 60 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 2 208 (дві тисячі двісті вісім) грн 60 коп.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивачка: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .
Відповідач: Суботцівська сільська рада Кропивницького району Кіровоградської області, місце знаходження: вул.Центральна,24, с.Суботці Кропивницького району Кіровоградської області, 27444, ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ - 04365106.
Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
Повне судове рішення складено 12.03.2026. 

Суддя Знам`янського міськрайонного суду
Кіровоградської області О.В. Савельєва