Справа № 462/192/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2026 року м.Львів
Залізничний районний суд м. Львова у складі головуючого – судді Боровкова Д.О., розглянувши у приміщенні суду у м. Львові у спрощеному позовному проваджені виклику сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

Представник позивача через систему «Електронний суд» звернулася до суду позов, в якому просить стягнути з відповідачки заборгованість в розмірі 111839,74 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 17 вересня 2019 рок між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 укладено договір про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0676966269, відповідно до якого, кредитодавець надав відповідачці кредит в розмірі 6000 грн, строк користування кредитом (траншем) - 30 днів, строк дії договору - 3 роки, відсоткова ставка - 1,75% за один день користування кредитом, річна відсоткова ставка - 638,75%. 14 липня 2021 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт капітал» укладено договір факторингу №14-07/21, за умовами якого ТОВ «Інфінанс» відступає ТОВ «Вердикт капітал» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників, зокрема, до відповідачки. 15 лютого 2023 року між ТОВ «Вердикт капітал» та ТОВ «Кампсіс Фінанс» укладено договір про відступлення прав вимоги № 15-02/2023, за умовами якого ТОВ «Вердикт капітал» відступає ТОВ «Кампсіс Фінанс» за плату належні йому права вимоги до відповідачки. 08 травня 2023 року між ТОВ «Кампсіс Фінанс» та ТОВ «Дебт Форс» укладено договір про відступлення прав вимоги № 08-05/23, за умовами якого ТОВ «Кампсіс Фінанс» відступає ТОВ «Дебт Форс» за плату належні йому права вимоги до боржників, зокрема, до ОСОБА_1 . Проте, відповідачка не виконала взяті на себе зобов`язання, і тому, у неї наявна непогашена заборгованість в розмірі 111839,74 грн, з яких: 5999,97 грн - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) та заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 105839,77 грн. В зв`язку з наведеним, просить позов задовольнити.
Відповідачка ОСОБА_1 подала до суду відзив на позов, в якому проти позову заперечила, з мотивів того, що вона виконала належним чином зобов`язання за договором про надання позики № 0676966269, при цьому, зазначає, що позивач неправомірно нараховує проценти за користування кредиту, оскільки максимальний строк користування кредитом становив 30 днів, а не 36 місяців. Крім цього, вона не отримувала повідомлень про відступлення права вимоги первісним кредитором до неї іншим фінансовим установам. У зв`язку з наведеним, просить у задоволені позову відмовити. /а.с.12о-123/.
Представник позивача подала до суду відповідь на відзив, в якій зазначила, що проценти за користування кредитом нараховані відповідно до умов договору № 0676966269, договори факторингу та відступлення прав вимоги, укладені відповідно до вимог чинного законодавства, просить позов задовольнити /а.с.137-145/.
Відповідачка подала до суду заперечення на відповідь на відзив, у якому просить у задоволені позову відмовити, посилаючись на аналогічні підстави, що у її відзиві /а.с.151-155/.
Враховуючи наведене, відповідно до частини 8 статті 178 та частини 5 статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Рух справи у суді, клопотання сторін, процесуальні рішення суду.
23 лютого 2026 року ухвалою Залізничного районного суду м. Львова вказана справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін; задоволено клопотання позивача, витребувано у АТ «Ощадбанк» виписку з банківського рахунку відповідачки /а.с.114/.
19 березня 2026 року до суду надійшла витребувана у АТ «Ощадбанк» виписка з банківського рахунку відповідачки /а.с.131/.
01 квітня 2026 року до суду надійшло клопотання відповідачки про витребування доказів /а.с.148,149/.
03 квітня 2026 року ухвалою суду у задоволені вищевказаного клопотання відповідачки відмовлено /а.с.157/.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Фактичні обставини справи, встановлені судом.
Судом встановлено, що 17 вересня 2019 рок між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 укладено договір про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0676966269, відповідно до якого, Кредитодавець надав Позичальнику фінансову послугу з надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, а саме: кошти на умовах фінансового кредиту для власних потреб на умовах цього Договору, а також згідно Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «МоnеуВООМ» (пункт 1.1 договору) /а.с.13-15/.
Відповідно до умов договору позики кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з максимальним лімітом 20 000 грн, в межах строку дії договору - 36 календарних місяців з дня підписання договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного сторонами. Строк та умови користування кожним траншем є окремим та визначається сторонами відповідно до умов договору (пункт 1.2 договору).
Вказаний договір № 0676966269 укладено в електронній формі з використанням електронного підпису (3l0zlj) позичальника ОСОБА_1 .
В рамках договору про надання позики, зокрема, і на умовах фінансового кредиту № 0676966269, на умовах пропозиції (оферти) про надання 1 траншу згідно зі заявкою-анкетою № 2628641591, що акцептована відповідачкою 17 вересня 2019 року шляхом підписання електронним підписом відповідачки з використанням електронного підпису (3l0zlj), ОСОБА_1 надано кредит (транш) /а.с.16,88/.
Основні умови кредиту (траншу): розмір кредиту (траншу) 6000 грн, строк користування кредитом (траншем) - 30 днів, строк дії договору - 3 роки, відсоткова ставка - 1,75% за один день користування кредитом, річна відсоткова ставка - 638,75%, реальна річна процентна ставка за кредитом (траншем) - 638,75 %.
Всі інші умови викладені у договорі надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0676966269 від 17 вересня 2019 року, зокрема щодо порядку зміни і припинення дії договору, та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «MoneyBOOM», затверджених наказом № 11/1 від 11 травня 2019 року /а.с.17-27/.
Повідомленням директора ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 08 вересня 2025 року підтверджується, що на виконання укладеного договору про організацію переказів грошових коштів від 03 серпня 2017 року ФК-П-17/08-04, 17 вересня 2019 року о 14:31 перераховано кошти на суму 6000 грн на картку НОМЕР_1 , номер якої зазначено ОСОБА_1 в анкеті-заяви /а.с.27/
З виписки по рахункам, виданої філією Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» від 10 березня 2026 року вбачається, що банківський рахунок, який обслуговується за допомогою банківської платіжної картки № НОМЕР_2 належить відповідачці ОСОБА_1 , а 18 вересня 2017 року на вказаний рахунок надійшло 6000 грн /а.с.131,132/.
14 липня 2021 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт капітал» укладено договір факторингу №14-07/21, за умовами якого ТОВ «Інфінанс» відступає ТОВ «Вердикт капітал» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників /а.с.40-44/.
Згідно з пунктом 6.1.4 договору факторингу, сторони погодили, що наявне право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання між ними відповідного акту прийому-передачі реєстру боржників.
Відповідно до реєстру боржників №б/н від 14 липня 2021 року до договору факторингу № 14-07/21, ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором № 0676966269 від 17 вересня 2019 року у сумі 66689,97 грн, що складається з: 5999,97 грн основний борг та 60690,00 грн боргу за процентами /а.с.52,53/.
Згідно з розрахунку ТОВ «Вердикт Капітал» у зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 кредитних зобов`язань станом на 15 лютого 2023 року утворилась заборгованість у розмірі 111839,74 грн з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 6000 грн; заборгованість за нарахованими процентами – 105839,77 грн /а.с.37/
15 лютого 2023 року між ТОВ «Вердикт капітал» та ТОВ «Кампсіс Фінанс» укладено договір про відступлення прав вимоги № 15-02/2023, за умовами якого ТОВ «Вердикт капітал» відступає ТОВ «Кампсіс Фінанс» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників /а.с.56-58/.
У пункті 5.2 договору про відступлення прав вимоги, сторони погодили, що права вимоги вважаються відступленими в день підписання акту прийому-передачі реєстру боржників.
Згідно реєстру боржників №б/н від 15 лютого 2023 року до договору про відступлення прав вимоги № 15-02/2023, ТОВ «Кампсіс Фінанс» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором № 0676966269 від 17 вересня 2019 року у розмірі 111839,74 грн, з яких: 5999,97 грн - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) та заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 105839,77 грн /а.с.63-66/.
08 травня 2023 року між ТОВ «Кампсіс Фінанс» та ТОВ «Дебт Форс» укладено договір про відступлення прав вимоги № 08-05/23, за умовами якого ТОВ «Кампсіс Фінанс» відступає ТОВ «Дебт Форс» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників /а.с.67,68/.
У пункті 5.2 договору про відступлення прав вимоги, сторони погодили, що права вимоги вважаються відступленими в день підписання акту прийому-передачі реєстру боржників.
Відповідно до реєстру боржників №б/н від 08 травня 2023 року до договору про відступлення прав вимоги № 08-05/23, ТОВ «Дебт Форс» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором № 0676966269 від 17 вересня 2019 року у розмірі 111839,74 грн, з яких: 5999,97 грн - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) та заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 105839,77 грн /а.с.75-78/.
За розрахунком заборгованості наведеним ТОВ «Дебт Форс» у позові вбачається, що за договором № 0676966269 від 17 вересня 2019 року утворилась заборгованість та становить у розмірі 111839,74 грн, з яких: 5999,97 грн - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) та заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 105839,77 грн.
Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.
Відповідно до статей 6 та 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно зі статтею 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному у статті 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
При цьому слід врахувати, що за змістом частини 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» акцептом пропозиції укласти договір в електронній формі є відповідь особи, якій адресована пропозиція його укласти, про її прийняття надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийнятім такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Згідно з пунктом 2 частиною 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до актів цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Відповідно до пункту 1 статті 9 Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення.
Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до статті 2 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути ідентифікована; суб`єкт персональних даних - фізична особа, стосовно якої відповідно до закону здійснюється обробка її персональних даних; згода суб`єкта персональних даних - будь-яке документоване, зокрема, письмове, добровільне волевиявлення фізичної особи щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки.
Частиною 5 статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» передбачено, що обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством.
Відповідно до частини 6 статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» не допускається обробка даних про фізичну особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.
Згідно з частиною 1 статті 11 Закону України «Про захист персональних даних» встановлено, що підставою виникнення права використання персональних даних є, зокрема, згода суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних; дозвіл на обробку персональних даних, наданий володільцю персональних даних відповідно до закону виключно для здійснення його повноважень; укладення та виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних або який укладено на користь суб`єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб`єкта персональних даних.
Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Подібні правові висновки викладено Верховним Судом у постановах: від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), від 20 червня 2022 року у справі № 757/40396/20 (провадження № 61-850св22), від 04 грудня 2023 року у справі № 212/10457/21 (провадження 61-6066св23) та інших.
Положеннями статті 512 ЦК України передбачено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, а саме: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Відповідно до 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язані в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з умов вищевказаних договорів факторингу та договорів відступлення права вимоги та відповідно до вимог статей 512, 513, 514, 516, 517 ЦК України у зобов`язанні позичальника за кредитним договором відбулася заміна кредитора, а ТОВ «Дебт Форс» набуло статусу нового кредитора.
Крім цього, за положеннями статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За положеннями статті 526, статті 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установленні строки відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а згідно статті 629 ЦК України - договір є обов`язковим для виконання сторонами.
З договору про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0676966269 від 17 вересня 2019 в рамках якого було укладено пропозиція про надання 1 траншу кредиту згідно зі заявки-анкети, укладеного між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 , убачається, що відповідно до вимог частини 1 статті 638 ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства.
Оскільки відповідачці надано кредитні кошти у розмірі 6000 грн шляхом перерахування суми кредиту на банківську картку, яка вказана в анкеті - заяві нею, суд приходить до висновку стягнення з ОСОБА_1 суми кредиту на користь ТОВ «Дебт Форс», який відповідно до договорів факторингу та відступлення права вимоги набув статусу нового кредитора та право грошової вимоги за договором № 0676966269 від 17 вересня 2019 року.
Також, суд вважає некоректними доводи відповідачки про безпідставність нарахування процентів за період поза межами погодженого сторонами строку кредитування, не заслуговують на увагу з огляду на наступне.
Так, відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Як убачається зі змісту пункту 1.2 договору № 0676966269 від 17 вересня 2019 року кредит надається у вигляді кредитної лінії окремими частинами (траншами) в межах строку дії Договору – 36 календарних місяців з дня підписання Договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначено сторонами у Додатку №1 та Додатку №2 до Договору - при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та Додатку №3 та Додатку №4 до Договору - при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту. Строк користування кожним траншем є окремим та визначається відповідно до умов Договору: Додатку №1 та Додатку №2до Договору - при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та Додатку №3 та Додатку №4 до Договору - при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту.
Пунктом 1.7. договору № 0676966269 від 17 вересня 2019 року передбачено, що протягом 36 календарних місяців з дня укладення договору позичальнику надається право користуватися діючим лімітом кредиту, які позичальник зобов`язаний повернути товариству в рамках надання кредиту на умовах Договору та Правил.
«Строк дії договору» - це загальний термін, протягом якого діють права та обов`язки сторін за кредитним договором, може бути довшим, якщо договір передбачає погашення заборгованості після закінчення строку використання ліміту, тобто охоплює як період використання ліміту, так і період погашення заборгованості після закінчення цього ліміту. Метою є повне погашення відсотків.
«Строк користування кредитом» - це загальний термін, протягом якого погашається заборгованість, яка була взята в певний момент (або протягом усього терміну кредитування). Цей термін може бути довшим за строк дії ліміту кредитування, особливо якщо ви берете кошти частинами протягом усього періоду дії ліміту, а погашення основної суми відбувається пізніше.
Як вбачається сторони передбачили строк дії договору - 36 місяців, а відтак нарахування процентів за користування кредитом здійснювалося в рамках дії строку договору, з 17 вересня 2019 року по 17 вересня 2022 року.
Також не заслуговують на увагу посилання на неправомірність нарахування відсотків ТОВ «Вердикт Капітал» з 14 липня 2021 року по 17 вересня 2022 року виходячи з наступного.
Так, у разі відступлення прав вимоги за договором, новий кредитор набуває усі права та обв`язки Банку за договором, що стосується умов кредитування в повному обсязі, у тому числі право щодо повернення кредиту, процентів за користування ним, неустойок.
Згідно з пунктом 2.2 Договору факторингу №14-07/21, укладеному між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» фактор набуває права на всі суми, які він одержить на виконання вимоги від боржників.
Фактор одержує право (замість кредитора) вимагати від боржників належного виконання всіх грошових зобов`язань за договорами про надання фінансових послуг, право вимоги за якими передається (п.2.4. Договору факторингу).
З огляду на вказане, суд вважає, що у ТОВ «Вердикт Капітал», як наступного кредитора ТОВ «Інфінанс» наявне право нараховувати проценти за користування кредитом в межах дії строку договору, і тому вимоги щодо стягнення процентів в розмірі 105839,77 грн є підставними та підлягають задоволенню.
Щодо неналежного повідомлення про заміну кредитора у зобов`язанні, про що зазначає відповідачка у відзиві, то відповідно до вимог статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
У частині 2 статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Отже, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15. 
З матеріалів справи вбачається, що відповідачкою заборгованість ні новому, ні попереднім кредиторам за договором позики № 0676966269 від 17 вересня 2019 року не сплачувалась, внаслідок чого утворилася заборгованість у заявленій до стягнення сумі.
Відповідно до статті 518 ЦК України боржник має право висувати вимоги проти нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора.
Наслідками неповідомлення боржника є відповідальність нового кредитора за ризик настання несприятливих для нього наслідків і визнання виконання боржником зобов`язання первинному кредитору належним.
Неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань.
З огляду на викладене, саме по собі неотримання повідомлення позичальника про відступлення права вимоги не припиняє зобов`язань сторін за договором і не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості на користь нового кредитора.
Таким чином, суд вважає доведеною обставини отримання відповідачкою грошових коштів у порядку та на умовах, що визначені укладеним договором, а також, те, що вона взяті на себе зобов`язання не виконала, у передбачені в договорі строки грошові кошти та нараховані відсотки не повернула, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість в розмірі 111839,74 грн, яка підлягає стягненню у судовому порядку.
Висновки суду у справі.
Враховуючи наведене, суд, дослідивши докази по справі в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.
Щодо розподілу судових витрат.
Керуючись положеннями статті 141 ЦПК України, суд вважає, що з відповідачки слід стягнути на користь позивача судові витрати у виді сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн /а.с.11/.
Щодо вимог про стягнення 25000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, то суд приходить до наступних висновків.
У матеріалах справи міститься копія договору про надання правової допомоги від 03 липня 2024 року, укладеного між позивачем та адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс», копія заявки про надання юридичної допомоги № 27 від 03 листопада 2025 року на загальну суму 25000,00 грн /а.с.84-86,90/.
У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Також Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Верховний Суд у постанові від 30.09.2020 у справі №201/14495/16-ц зазначив, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 у справі №362/3912/18.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Дослідивши матеріали справи, а також додані до справи договір про надання правової допомоги, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для справи, суд дійшов висновку, що 6000 грн. є співмірними із складністю справи; виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.
Керуючись статтями 81,89,141,263-265 ЦПК України, суд 

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» 111839 гривень 74 коп. заборгованості за договором позики, 2422 гривні 40 коп. судового збору та 6000 гривень 00 коп. витрат на правничу допомогу. Всього стягнути - 120262 (сто двадцять тисяч двісті шістдесят дві) гривні 14 коп. 

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Львівського апеляційного суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» (адреса: 02095, м. Київ, вул. Княжий Затон, буд. 9, прим. 369, офіс 1, код ЄДРПОУ 43577608).
Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКП: НОМЕР_3 ).

Суддя: 
Оригінал рішення.