Справа №591/12091/24 	
Номер провадження 22-ц/816/198/26 	
Категорія - 69 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2026 року м. Суми

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Собини О.І. (суддя-доповідач), суддів: Криворотенка В.І., Сізова Д.В.,
з участю секретаря судового засідання – Чуприни В.І.,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на ухвалу Зарічного районного суду міста Суми від 24 березня 2025 року, у складі судді Клименко А.Я., постановлену у місті Суми, повне судове рішення складене 24 березня 2025 року,
в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

У С Т А Н О В И В:

29 листопада 2024 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. 
Ухвалою Зарічного районного суду міста Суми від 24 березня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.
Постановляючи таку ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що в судові засідання, призначені на 11 лютого 2025 року, на 24 березня 2025 року позивачка не з`явилася, заяву про розгляду справи у її відсутність не подала. Розгляд справи відкладався через неявку сторін. 
Врахувавши, що належним чином повідомлена позивачка повторно не з`явилася в судове засідання або не повідомила про причини неявки суд першої інстанції прийшов до висновку про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду.
Із ухвалою суду першої інстанції не погодилася позивачка, подала апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.
Апелянтка зазначає, що завчасно направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, що підтверджується наданими доказами - квитанцією про відправлення поштового відправлення та даними трекінгу, згідно з якими така заява була отримана судом до дати судового засідання. Отже, позивачка належним чином реалізувала своє процесуальне право, передбачене цивільним процесуальним законодавством.
Також вказує, що суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку про неможливість розгляду справи у відсутність позивача, оскільки ухвала про обов`язкову явку позивача судом не постановлялася.
З урахуванням наведеного апелянт вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми процесуального права, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала підлягає скасуванню.
Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.
Апеляційний суд заслухав суддю-доповідача, перевірив наведені у апеляційній скарзі доводи, дослідив матеріали справи, за результатами чого робить висновок про задоволення апеляційної скарги, з таких мотивів.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Критерії оцінки правомірності оскаржуваних судових рішень визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.
За змістом статті 30 ЦПК України сторонами у цивільному процесі (позивачем і відповідачем) можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.
Відповідно до частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
За правилами частини п`ятої статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у підготовче засідання чи в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
Вважаючи встановленою ту обставину, що в судові засідання, призначені на 11 лютого 2025 року і на 24 березня 2025 року позивачка не з`явилася, заяву про розгляд справи у її відсутність не подала, суд першої інстанції дійшов висновку про залишення позову без розгляду.
З таким висновком суду першої інстанції погодитися неможливо.
Із матеріалів справи вбачається, що ухвалою Зарічного районного суду міста Суми від 09 грудня 2024 у цій справі відкрите судове провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу; розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження; перше судове засідання призначене на 11 лютого 2025 року (а.с. 14).
Із довідки до поштового конверту, відправленого 10 грудня 2024 року позивачці ОСОБА_1 , який містив судову повістку і копію ухвали про відкриття провадження і повернувся до суду, виходить, що причиною повернення стало закінчення терміну зберігання.
Протокольною ухвалою суду першої інстанції від 11 лютого 2025 року постановлено відкласти розгляд справи на 13-15 годин 24 березня 2025 року у зв`язку з неявкою учасників процесу та відсутністю доказів їх належного сповіщення, а також в зв`язку з оголошенням повітряної тривоги в Сумській області; повторити виклик учасників процесу та попередити про наслідки неявки до суду (а.с. 26).
Із змісту довідки до направленого ОСОБА_1 і повернутого до суду поштового конверту, який містив повістку про виклик, випливає, що причиною невручення судового повідомлення стало закінчення терміну зберігання (а.с. 31). 
Колегія суддів апеляційного суду керується такими нормами.
Відповідно до частин шостої, восьмої статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку; день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо повістку надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, повістка вважається врученою у робочий день, наступний за днем її відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про її доставлення.
Також, відповідно до частин п`ятої, шостої статті 272 ЦПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Днем вручення судового рішення є: день вручення судового рішення під розписку; день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.
Водночас, положення ЦПК не передбачають повернення рекомендованих листів з відміткою «за закінченням встановленого терміну зберігання», така відмітка не передбачена як причина невручення судового повідомлення. Ця відмітка не розкриває суті причини неможливості вручити адресату відповідний рекомендований лист. Отже, така відмітка не дає суду обґрунтованих процесуальних підстав для визначення факту належного повідомлення сторони у судовій справі, зокрема не визначає чи адресат відмовився від отримання судового повідомлення, чи адресат відсутній, чи особу, якій адресовано судове рішення, не виявлено за місцем проживання.
Застосування наслідків встановлених положеннями частини п`ятої статті 223, пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України, можливе за умов беззаперечного встановлення та з`ясування судом дня вручення повідомлення про дату, час і місце судового засідання, яке є визначальним для встановлення факту належного повідомлення сторони справи.
Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 11 травня 2022 року у справі № 640/8155/19, від 10 лютого 2022 року у справі № 540/1540/20, від 23 грудня 2021 року у справі №640/5058/20, від 04 листопада 2021 року у справі № 826/4978/16 та у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17, від 12 лютого 2019 року у справі № 906/142/18.
Отже, приписи ЦПК України не дозволяють дійти висновку, що повернення судового повідомлення з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» є доказом належного інформування відповідача про час і місце розгляду справи.
Апеляційний суд також бере до уваги доводи апеляційної скарги, які підтверджуються матеріалами справи, що 18 січня 2025 року позивачкою суду першої інстанції була надіслана заява від 29 грудня 2024 року про розгляд справи без її участі, яка як встановлено перевіркою даних автоматизованої системи документообігу суду була отримана судом 22 січня 2025 року, проте помилково приєднана до матеріалів справи №592/1201/24, а відтак висновки суду першої інстанції про те, що від позивачки не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності, є необґрунтованими.
Таким чином, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що у суду першої інстанції не було передбачених пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України підстав для постановлення 24 березня 2025 року ухвали про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду, а сама оскаржувана ухвала постановлена внаслідок невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи і порушення судом першої інстанції норм процесуального права, у зв`язку з чим її необхідно скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції (пункт 6 статті 374 ЦПК України).
Керуючись статтями 258, 259, 263, 359, 367, 374-376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Зарічного районного суду міста Суми від 24 березня 2025 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення. 

Головуючий -  	О.І. Собина	

Судді: В.І. Криворотенко 

Д.В. Сізов