КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2026 року м. Кропивницький Справа № 340/1059/26

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Притули К.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про скасування постанови про накладення штрафу,

ВСТАНОВИВ:
Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області звернулось до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить:
- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу прийняту старшим державним виконавцем Красною А.О. управління ПВР від 17.02.2026 в розмірі 5100,00 грн по ВП № 79049506;
- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу прийняту старшим державним виконавцем Красною А.О. управління ПВР від 17.02.2026 в розмірі 5100,00 грн по ВП № 79049360;
- стягнути на користь Головного управління (код ЄДРПОУ 20632802) судові витрати на сплату судового збору в сумі 5324,80 грн за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (код ЄДРПОУ 43315529).
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що Головним управлінням, відповідно до покладених зобов`язань судове рішення по справі № 340/2394/24, виконано в добровільному порядку та здійснено перерахунок пенсії, виплата перерахованої пенсії за рішенням суду та суми доплати, нарахованої на виконання судового рішення здійснюється на умовах Порядку № 821, безпідставним та незаконним є накладення на Головне управління штрафів в розмірі по 5100,00 грн (згідно постанов від 17.02.2026 про накладення штрафу за ВП № 79049506 та ВП № 79049360), за невиконання без поважних причин судового рішення).
Ухвалою суду від 02 березня 2026 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідачем подано відзив на позовну заяву. Обґрунтовуючи заперечення проти позовних вимог вказує, що позивачем не виконано рішення суду в частині виплати заборгованості.
Дослідивши матеріли справи, суд встановив наступне.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду у справі № 340/2394/24 позовні вимоги задоволено, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , а саме: з 15.10.2023 із застосуванням коефіцієнта 1,197; з 01.03.2024 із застосуванням коефіцієнта 1,0796.
На виконання вказаного судового рішення видано виконавчі листи, на підставі яких державним виконавцем відкрито виконавчі провадження № 79049506 та № 79049360 постановами від 09.09.2025, якими зобов`язано боржника виконати рішення суду у десятиденний строк (а.с.10-11) 
Листами від 22.09.2025 № 1100-0801-5/52576 та № 1100-0801-5/52577 Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повідомило орган державної виконавчої служби про виконання рішення суду, зокрема про здійснення перерахунку пенсії на підставі рішення від 14.05.2025 № 111450001716, визначення суми доплати у розмірі 19055,94 грн та її виплату в межах бюджетного фінансування (а.с.12-15).
17.02.2026 старшим державним виконавцем Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України винесено постанови у виконавчих провадженнях № 79049506 та № 79049360 про накладення на позивача штрафів у розмірі по 5100,00 грн за невиконання рішення суду у встановлений строк без поважних причин (а.с.40-43).
Не погодившись із вказаними постановами, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Проаналізувавши положення чинного законодавства, обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать задоволенню, з огляду на таке.
Статтею 129-1 Основного Закону України передбачено, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначено Законом України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404-VIII) (в редакції, яка була чинною на момент прийняття спірних постанов), зокрема
- виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 цього Закону);
- підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України. ( пункт 1 ч. 1 ст. 3 цього Закону);
- виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. ( частина 1 статті 18 цього Закону);
- виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст. 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення. ( пункт 1 частини 1 ст. 26 цього Закону);
- за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. ( частина 1 статті 63 цього Закону);
- у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. ( частина 2 ст. 63 цього Закону);
- виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. ( частина 3 ст. 63 цього Закону);
- у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. ( частина 1 статті 75 цього Закону).
Аналізуючи вказані норми, суд зазначає, що судове рішення, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Це означає, що особа, якій належить виконати судове рішення, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому ст. 8 Конституції України принципу верховенства права.
При цьому, законодавцем визначено, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання (виконати судове рішення).
Така відповідальність настає за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин і в строк, встановлений державним виконавцем. Державний виконавець має встановити відсутність поважних причин невиконання рішення.
Надаючи оцінку тому чи правомірно на боржника накладено штраф за невиконання судового рішення потрібно з`ясувати часові рамки, в межах яких боржник мав вчинити певні дії (за виконавчим листом) і в чому причина невиконання судового рішення у відведений йому строк. Поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це (об`єктивно) перешкодило виконати судове рішення.
Верховний Суд у постанові від 15.05.2020 по справі № 812/1813/18 зазначив, що умовою для накладення на боржника у виконавчому провадженні штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.
Відтак, невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України "Про виконавче провадження". Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.
Поважними, в розумінні наведених норм Закону України "Про виконавче провадження", можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.
Так, судом встановлено, що відповідно до рішення від 14.05.2025 № 111450001716 Головним управлінням здійснено перерахунок пенсії з 15.10.2023 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати(доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,197 та з 01.03.2024 - у розмірі 1,0796 (а.с.17).
Позивач зазначив, що згідно з Порядком № 821 із загальної суми доплати 19055,94 грн за рішенням суду ОСОБА_1 у жовтні, листопаді, грудні 2025 року виплачено 562,05 грн (187,35+187,35+187,35) та у лютому 2026 року 103 грн (розмір доплати визначений пропорційно виділеним на пенсійні виплати за минулий період бюджетним призначенням) (копії витягів додаються). Отже, залишок доплати в сумі 18390,89 грн (19055,94 грн - 187,35 грн - 187,35 грн- 187,35 грн - 103,00 грн) буде виплачуватись на умовах Порядку № 821.
Відповідно до підпунктів 4, 5 пункту 4 Положення про Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2, Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, забезпечує своєчасне та в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються коштом Фонду та з інших джерел, визначених законодавством, здійснює з цією метою перерозподіл коштів між районами (містами); здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового та начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Отже, Головне управління Пенсійного фонду України здійснює виплати винятково коштом Фонду та з інших джерел, визначених законодавством.
Слід зазначити, що можливість реалізації даного обов`язку органом ПФУ перебуває у залежності від його фінансового забезпечення, яке згідно з наданих ним до органу ДВС пояснень є обмеженим.
Згідно зі статтями 23, 116 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України є порушенням бюджетного законодавства.
Отже, проведення виплати заборгованості може бути здійснене лише у разі наявності на це відповідних бюджетних асигнувань.
Суд також звертає увагу, що накладення штрафу у даному випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.
Таким чином, відповідач безпідставно застосував штраф за невиконання рішення суду до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, оскільки останній не виконав рішення суду у повному обсязі з поважних причини, а саме через відсутність відповідного фінансування.
З урахуванням встановлених судом обставин, суд доходить висновку, щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З огляду на те, що позовні вимоги носять майновий характер і позов підлягає задоволенню повністю, на користь позивача, який у спірних правовідносинах не є суб`єктом владних повноважень, необхідно стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 2422,40 грн.
Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 77, 132, 139, 205, 241-246, 250, 272, 287 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:
Позовні вимоги Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (вул. Соборна, 7 А, м. Кропивницький, 25009, ЄДРПОУ 20632802) до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (вул. Театральна, 6/7, Кропивницький, Кіровоградська область, 25006, ЄДРПОУ 43315529) про скасування постанови про накладення штрафу - задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу прийняту старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Красною А.О. управління ПВР від 17.02.2026 в розмірі 5100,00 грн по ВП № 79049506.
Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу прийняту старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Красною А.О. управління ПВР від 17.02.2026 в розмірі 5100,00 грн по ВП № 79049360;
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 5324,80 грн.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Кіровоградського 
окружного адміністративного суду К.М. ПРИТУЛА