Справа № 420/2345/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 квітня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у письмовому провадженні в місті Одесі справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АКВАФРОСТ» (вул. Центральна, 1-Е, с. Бурлача Балка, м. Чорноморськ, Одеська область, 68001) до Київської митниці (б. Гавела Вацлава,8А, м. Київ, 03124) про визнання протиправним та скасування рішення, - 
В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «АКВАФРОСТ» до Київської митниці, в якому позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів № UA100430/2025/000030/1 від 24.12.2025 р.
В обгрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 03.07.2023 року між Компанією «М.Б. Мілгре» (Клайпеда, Литва) (Постачальник) та ТОВ «Аквафрост» (Покупець) укладено Контракт № 03/07/23-18, відповідно до умов якого Постачальник зобов`язується передати Покупцю Товар, зазначений в Інвойсі до цього Контракту, а Покупець зобов`язується прийняти Товар та своєчасно оплатити його вартість, в термін і на умовах, передбачених цим Контрактом. У відповідності до умов п.1.2. Контракту поставка здійснюється на адресу Покупця. Покупець приймає Товар і бере на себе зобов`язання за розрахунками з Постачальником.
Вiдповiдно до вказаних умов контракту позивач імпортував на митну територію України товар (Риба морожена: оселедець цілий нерозроблений роду (Clupea Harengus), без теплової обробки, без харчових домішок) та з метою здійснення митного оформлення 24.12.2025 року подав митну декларацію №26UA100430589656U3. 
Однак відповідачем 24.12.2025 року прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA100430/2025/000030/1. 
Представник позивача вважає прийняте відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів протиправним та таким, що підлягає скасуванню, з огляду на наступне.
Оскаржуване рішення прийняте, оскільки митний орган вважав, що подані до митного оформлення документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар, а саме: 1) В транзитній декларації типу Т1 №25LTLU9000132D08K0 від 18.12.2025 відправником товару зазначено: UAB "VPA LOGISTICS" проте в CMR б/н від 18.12.2025 зазначено нашого продавця: MB Milgre; 2) В графі 44 МД відсутні відомості щодо платіжних документів; 3) До митного оформлення не надано декларації країни відправлення та її переклад (за наявності); 4) Пунктом 6.2 договору про перевезення № 1//23-2025 від 20.06.2025 передбачено подання акту виконаних робіт та видаткових накладних. Вказані документи до митного оформлення не подано; 5) В прайс листі б/н від 01.12.2025 невірно зазначені дані стосовно умов поставки та країни походження товару; 6) В сертифікаті якості від 16.12.2025 зазначено експортером: VARDIN PELAGIС та вказано інвойс, який має ідентичний номер з поданим до митного оформлення, а саме від 16.12.2025 №MBZ25 128; 7) Відповідно до супровідного документу T1 (Dispatch note model T1) від 18.12.2025 №25LTLU9000132D08K0 місцем розвантаження зазначене Одеса, Україна, проте згідно даних, які містяться у документах про транспортні витрати, а саме: рахунку-фактурі про надання транспортних послуг від 22.12.2025 № СФ-0000154, в довідці про транспортні витрати від 22.12.2025 № 22/12/1 та заявці на перевезення від 17.12.2025 № 7 місцем доставки вантажу є місто Київ (Україна).
Представник позивача зазначає, що у всіх наданих ТОВ «Аквафрост» документах абсолютно всі числові значення є однаковими та немає жодних невідповідностей та розбіжностей між ними. 
Представник позивача наголошує, що вартість партії товару зазначалася в Інвойсі №MDZ25 128 від 16.12.2025р. – 1,47 дол. США/кг., що було надано разом із усім пакетом документів та митною декларацією, а митна вартість відповідно до наданих до митного оформлення документів становить – 1,571 дол. США за кг.
Також представник вказав, що посилання відповідача на митну декларацію за іншим періодом як джерело "рівня митної вартості" саме по собі не підтверджує правомірності коригування, оскільки митний орган зобов`язаний враховувати співмірність умов поставки, обсягу партії, характеристик товару, виробника, комерційних умов, періоду поставки та інших факторів, які впливають на ціну. В оскаржуваному рішенні відсутнє належне обґрунтування тотожності (ідентичності) товарів та коректності порівняння, а також відсутній розрахунок, який би пояснював застосоване числове значення митної вартості.
Представник звертає увагу, що відповідач формально послався на ненадання повного переліку витребуваних документів, не зазначивши які саме обґрунтовані сумніви щодо вартості товару залишились не усунутими.
Щодо зазначення іншого відправника в транзитній декларації типу Т1 № 25LTLU9000132D08K0 від 18.12.2025 представник вказує, що ці обставини жодним чином не впливають на числові значення складових митної вартості товарів. Представник зазначає, що декларантом належним чином документально підтверджена доставка оцінюваного товару за вказаним маршрутом та за визначеним базисом поставки FCA.
На думку представника позивача, доводи митниці про те, що в графі 44 МД відсутні відомості щодо платіжних документів, враховуючи умови оплати за товар спростовуються тим, що вартість партії зазначалась в рахунку-фактурі (invoice) (commercial invoice) № MDZ25128 від 16.12.2025 в розмірі 1,47 дол. США/кг. У даному Інвойсі визначено, що товар оплачується не пізніше 14 днів з дати виставлення рахунку. Таким чином на момент звернення до митного оформлення строк оплати за товар не настав, внаслідок чого у декларанта був відсутній обов`язок з надання банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару.
Щодо ненадання декларації виробника (декларації країни експортера) представник зазначає, що відповідач не вказує, яким чином на митну вартість товару впливає відсутність декларації виробника.
Стосовно невірно зазначених даних в прайс листі б/н від 01.12.2025, представник позивача вказує, що такі твердження є надуманими, адже в прайс листі чітко визначено, що країна походження - Faroe Islands, умови поставки - FCA Klaipeda, зазначені відомості ідентичні з відомостями, що містяться у документах наданих до митного оформлення.
Представник ТОВ «Аквафрост» зазначає, що надані декларантом документи підтверджували всі складові митної вартості, тому у митного органу не було законних підстав для витребування додаткових документів. 
На підставі викладеного позивач просив задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою суду від 03.02.2026 року позов залишений без руху та наданий строк на усунення недоліків позову.
Ухвалою суду від 19.02.2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження по справі, вирішено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в електронній формі.
Ухвалою суду від 20.04.2026 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 
До суду від представника Київської митниці надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, зазначивши, під час здійснення Київською митницею контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митними деклараціями було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, а також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме не підтверджено: 1) В транзитній декларації типу Т1 №25LTLU9000132D08K0 від 18.12.2025 відправником товару зазначено: UAB "VPA LOGISTICS" проте в CMR б/н від 18.12.2025 зазначено нашого продавця: MB Milgre; 2) В графі 44 МД відсутні відомості щодо платіжних документів; 3) До митного оформлення не надано декларації країни відправлення та її переклад (за наявності); 4) Пунктом 6.2 договору про перевезення № 1//23-2025 від 20.06.2025 передбачено подання акту виконаних робіт та видаткових накладних. Вказані документи до митного оформлення не подано; 5) В прайс листі б/н від 01.12.2025 невірно зазначені дані стосовно умов поставки та країни походження товару; 6) В сертифікаті якості від 16.12.2025 зазначено експортером: VARDIN PELAGIС та вказано інвойс, який має ідентичний номер з поданим до митного оформлення, а саме від 16.12.2025 №MBZ25 128; 7) Відповідно до супровідного документу T1 (Dispatch note model T1) від 18.12.2025 №25LTLU9000132D08K0 місцем розвантаження зазначене Одеса, Україна, проте згідно даних, які містяться у документах про транспортні витрати, а саме: рахунку-фактурі про надання транспортних послуг від 22.12.2025 № СФ-0000154, в довідці про транспортні витрати від 22.12.2025 № 22/12/1 та заявці на перевезення від 17.12.2025 № 7 місцем доставки вантажу є місто Київ (Україна). 
З урахуванням викладеного представник відповідача вважає, що надані до митного оформлення документи не містять достовірних та об`єктивних відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена.
Представник позивача надав відповідь на відзив, в якій наголосив, що декларант подав повний пакет документів, що підтверджує заявлену митну вартість товарів та правомірно обраний метод її визначення, як того вимагає ч. 2 ст. 53, ст.57 Митного Кодексу України. В свою чергу відповідач не довів, які саме документи містять розбіжності та не вказав які саме наявні ознаки підробки та не обґрунтував свій сумнів у правильності визначення декларантом митної вартості та обраний метод її визначення.
Справа розглянута в письмовому провадженні. 
Судом встановлено, що 03.07.2023 року між Компанією «М.Б. Мілгре» (Клайпеда, Литва) (Постачальник) та ТОВ «Аквафрост» (Покупець) укладено Контракт № 03/07/23-18, відповідно до умов якого Постачальник зобов`язується передати Покупцю Товар, зазначений в Інвойсі до цього Контракту, а Покупець зобов`язується прийняти Товар та своєчасно оплатити його вартість, в термін і на умовах, передбачених цим Контрактом. У відповідності до умов п.1.2 Контракту поставка здійснюється на адресу Покупця. Покупець приймає Товар і бере на себе зобов`язання за розрахунками з Постачальником.
Вiдповiдно до умов контракту позивач імпортував на митну територію України товар (Риба морожена: оселедець цілий нерозроблений роду (Clupea Harengus), без теплової обробки, без харчових домішок) та з метою здійснення митного оформлення 24.12.2025 року подав митну декларацію №26UA100430589656U3, в якій митну вартість товару було визначено за першим методом - за ціною договору.
Для підтвердження вказаних у декларації відомостей до митного органу поданий відповідний пакет документів згідно з МК України. 
Проте 24.12.2025 року відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA100430/2025/000030/1. 
В оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів від 24.12.2025 року №UA100430/2025/000030/1 вказано, що надані документи не містять всіх відомостей щодо ціни, яка була сплачена за товар, надані на запит митного органу документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена, зокрема: 
1) В транзитній декларації типу Т1 №25LTLU9000132D08K0 від 18.12.2025 відправником товару зазначено: UAB "VPA LOGISTICS" проте в CMR б/н від 18.12.2025 зазначено нашого продавця: MB Milgre; 
2) В графі 44 МД відсутні відомості щодо платіжних документів; 
3) До митного оформлення не надано декларації країни відправлення та її переклад (за наявності); 
4) Пунктом 6.2 договору про перевезення № 1//23-2025 від 20.06.2025 передбачено подання акту виконаних робіт та видаткових накладних. Вказані документи до митного оформлення не подано; 
5) В прайс листі б/н від 01.12.2025 невірно зазначені дані стосовно умов поставки та країни походження товару; 
6) В сертифікаті якості від 16.12.2025 зазначено експортером: VARDIN PELAGIС та вказано інвойс, який має ідентичний номер з поданим до митного оформлення, а саме від 16.12.2025 №MBZ25 128; 
7) Відповідно до супровідного документу T1 (Dispatch note model T1) від 18.12.2025 №25LTLU9000132D08K0 місцем розвантаження зазначене Одеса, Україна, проте згідно даних, які містяться у документах про транспортні витрати, а саме: рахунку-фактурі про надання транспортних послуг від 22.12.2025 № СФ-0000154, в довідці про транспортні витрати від 22.12.2025 № 22/12/1 та заявці на перевезення від 17.12.2025 № 7 місцем доставки вантажу є місто Київ (Україна). 
У рішенні зазначено, що митницею повідомлено декларанта про необхідність подання додаткових документів, згідно з переліком, викладеним у електронному повідомленні. 
В оскаржуваному рішенні зазначено, що на вимогу митного органу декларантом не надано жодних додаткових документів у відповідності до ст. 53 МКУ.
Відповідач дійшов висновку про невизнання заявленої митної вартості товару, оскільки У митного органу наявна інформація щодо вищої митної вартості подібного товару, що призвело до виникнення сумнівів у правильності визначення декларантом митної вартості товару, оскільки у митниці є підстави вважати, що заявлена декларантом митна вартість не ґрунтується на «дійсній вартості» імпортованих товарів, враховуючи положення статті VII ГАТТ.
Приймаючи оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів, відповідачем визначено митну вартість за резервним методом, на підставі даних згідно МД від 21.12.2025 № 25UA100190683708U2 щодо товару, заявленого до митного оформлення, вартість якого є більшою ніж заявлено декларантом. 
Позивачу, як декларанту, роз`яснено, у разі незгоди з рішеннями, права на їх оскарження до органу вищого рівня відповідно до глави 4 МКУ або суду, а також права викладені у ч.3 ст.52 цього МКУ.
Представник позивача, вважаючи оскаржуване рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, звернувся до суду з цим позовом.
Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо. 
Статтею 543 МК України визначено, що безпосереднє здійснення державної митної справи покладається на органи доходів та зборів. 
До митної справи відповідно до ст.7 МК України відносяться, крім іншого, встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення. 
Згідно з п.23,24 ст.4 МК України митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку; митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення. 
Згідно положень МК України митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою є відповідно до ст.49 МК України, їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частиною 2 ст.53 МК України визначений перелік документів, які декларант подає митному органу щодо підтвердження митної вартості товарів і обраний метод її визначення. Такими документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до ч. 3 ст. 53 МКУ у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи, перелік яких визначений в даній нормі закону. 
Таким чином, митний орган має право вимагати від декларанта додаткові документи лише при наявності визначених законом підстав, чітко зазначених в ч.3 ст.53 МКУ (- розбіжності у документах, - ознаки підробки документів, - або вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари). 
В оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів від 24.12.2025 року №UA100430/2025/000030/1 зазначено, що подані позивачем документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Проте жодного належного та допустимого доказу, що надані позивачем документи не містять всіх відомостей не надано. 
Суд вважає, що позивачем надано усі необхідні документи, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, документи містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару. Ціна товару була визначена позивачем згідно з умовами договору. 
В той же час обставини, якими мотивоване рішення митного органу про необхідність витребування додаткових документів є необґрунтованими, оскільки надані документи у сукупності підтверджують визначену митну вартість товару позивачем (декларантом) за першим методом визначення митної вартості.
За приписами МКУ митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.
Відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено наявність підстав для витребування додаткових документів у позивача. 
Частиною 5 ст.242 КАС України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно з правовими висновками Верховного Суду митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.
Згідно з оскаржуваним рішенням від 24.12.2025 року №UA100430/2025/000030/1 недоліком, який на думку митного орану свідчить про розбіжність у вартості товару та не дає йому упевненості у правильності визначення митної вартості товару є відсутність в графі 44 МД відомостей щодо платіжних документів.
Оцінюючи зазначене твердження митниці, суд виходить із того, що в інвойсі № MDZ25128 від 16.12.2025 визначено, що товар оплачується не пізніше 14 днів з дати виставлення рахунку. Таким чином на момент митного оформлення строк оплати за товар не закінчився, тому у декларанта був відсутній обов`язок надання банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару та зазначення таких документів у графі 44 МД. 
Також суд вважає, що зазначення в транзитній декларації типу Т1 №25LTLU9000132D08K0 від 18.12.2025 відправником товару UAB "VPA LOGISTICS", що суперечить відомостям в CMR б/н від 18.12.2025, де вказано MB Milgre, не впливає на правильність визначення митної вартості товару та не може бути підставою для її неприйняття контролюючим органом. Крім того, суд враховує пояснення представника позивача про те, що в транзитній декларації типу Т1 №25LTLU9000132D08K0 від 18.12.2025 вказані відомості відповідальної особи, яка супроводжує вантаж при переміщенні між країнами Європейського Союзу або через їх територію транзитом. Вказане не спростовано відповідачем, тому, суд вважає обгрунтованим відмінність між даними транзитної декларації та CMR б/н від 18.12.2025, адже ці документи регулюють різні етапи постачання товару.
З цих же підстав суд вважає помилковими доводи митниці про наявність розбіжностей між супровідним документом T1 (Dispatch note model T1) від 18.12.2025 №25LTLU9000132D08K0 та рахунком-фактурою про надання транспортних послуг від 22.12.2025 № СФ-0000154, довідкою про транспортні витрати від 22.12.2025 № 22/12/1 та заявкою на перевезення від 17.12.2025 № 7, оскільки транзитна декларація призначена лише для транзиту через територію країн ЄС.
Суд вважає безпідставним твердження відповідача про ненадання декларантом декларації країни відправлення з перекладом, адже цей документ не є обов`язковим для подання до митного оформлення згідно ч.2 ст.53 МКУ.
При цьому, митним органом не обґрунтовано яким чином це впливає на митну вартість товару, чи які складові митної вартості внаслідок не відображення цих відомостей не підтверджено, чи які розбіжності і в чому спричинило відсутність вказаних відомостей.
З цих же підстав суд відхиляє доводи митного органу щодо неподання декларантом акту виконаних робіт та видаткових накладних відповідно до п. 6.2 договору про перевезення № 1//23-2025 від 20.06.2025, невірно зазначених даних щодо умов поставки та країни походження товару в прайс листі б/н від 01.12.2025 та наявності розбіжностей (недоліків) у сертифікаті якості від 16.12.2025, адже зазначені документи не є обов`язковими для подання до митного оформлення, а тому наявність в них будь-яких помилок або розбіжностей не може впливати на визначення митної вартості товару.
Між тим, митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали сумніви у заявленій митній вартості, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обгрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та достовірності, зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх оформленні.
Верховний Суд у постанові від 05.03.2019 у справі №815/5791/17 наголошує, що наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. 
Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. 
Таким чином, суб`єкту владних повноважень не достастьо лише вказати на обставини, які викликали у нього сумніви, а необхідно пояснити їх зв`язок з наявністю обгрунтованих сумнівів в митній вартості товару. 
Водночас, відповідачем не вказано будь-якого іншого обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; обґрунтованого математичного розрахунку ціни товару за одиницю (із зазначенням конкретних складових цього розрахунку), визначеної митницею у спірному рішенні.
Отже відповідачем не спростовано жодними належними, допустимими та достатніми доказами, що документи, надані позивачем до митної декларації №26UA100430589656U3 від 24.12.2025 не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, що б могло надати митному органу підстави для висновку про неправильне визначення позивачем митної вартості.
Відповідно рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах (постанови ВС від 27.04.2020 року по справі №140/804/19, від 11.06.2020 року по справі №815/5464/16, від 30.04.2020 року по справі №820/231/16, від 31.03.2020 року, від 19.03.2020 року по справі №808/4127/15). 
Між тим, наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. 
МК України встановлено, що при відсутності застережень щодо застосування основного методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу та наявності документів, перелік яких зазначений в ч.2 ст.53 МК України застосовується саме основний метод визначення митної вартості товарів. 
Згідно ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) та другорядними методами: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Частинами 3,6 цієї статті визначено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Частиною 8 статті 57 МКУ встановлено, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу. 
Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, проте такі функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди з задекларованою митною вартістю, до яких відносить, зокрема, проведення консультацій та обов`язок послідовного вибору методів визначення митної вартості товарів. 
Відповідно до п.2,4 ст.55 МКУ прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Ондак спірне рішення про коригування митної вартості товарів такої інформації не містить, що не дає підстав вважати його обґрунтованим та мотивованим у контексті положень пунктів 2, 4 ч.2 ст.55 МКУ.
Оцінюючи вказане рішення відповідача суд вважає за необхідне врахувати також правові висновки щодо застосування норм права до спірних правовідносин, викладені в постановах Верховного Суду.
Верховний Суд наголошував у своїх правових висновках, що різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.
Верховний Суд вважав за необхідне зауважити, що рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності Митним кодексом України не передбачено. Також слід врахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню (постанова від 25 лютого 2020 року справа №260/718/19; 27 квітня 2020 року справа №140/804/19).
У постанові від 30.04.2020 року по справі №820/231/16 Верховний Суд вказує, що отримана з Центральної бази даних ЄАІС ДМСУ інформація про вантажну митну декларацію, на яку митний орган посилається при коригуванні митної вартості, не є достатнім доказом ціни, за яку відповідну партію товару було дійсно імпортовано до України, оскільки при здійсненні контролю за коригуванням митної вартості, проведеним митним органом за другорядним методом, митний орган повинен довести, що: відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України; що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування(якщо воно приймалося) не було оскаржене до суду та скасоване судом. Тоді як матеріали справи таких доказів не містять.
В подальшому Верховний Суд підтримав вказану правову позицію, зокрема у постанові від 12.03.2025 у справі №1.380.2019.002933, у якій зазначив, що єдиною підставою для коригування митної вартості товарів слугувала інформація з електронної бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи (далі ЄАІС) ДФС України. Однак формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості. Слід врахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.
Відповідачем здійснено коригування митної вартості товару за МД позивача №24UA500110009229U0 від 24.12.2025 на підставі відомостей бази даних, оскільки за іншою МД від 21.12.2025 № 25UA100190683708U2 вартість товару є більшою, ніж заявлено декларантом. 
Однак відповідачем не надано доказів про коригування заявленої митної вартості товарів за іншою МД, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню, у зв`язку з чим суд не приймає доводи митниці про обгрунтованість коригування миної вартості товару по МД позивача до митної вартості попередньої МД.
Статтею 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ст. 72, 73, 75, 76 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
З урахуванням встановлених фактів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів № UA100430/2025/000030/1 від 24.12.2025 року. 
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з ч.1,3 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Відповідно до п.1 ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, юридичною особою сплачується судовий збір у розмірі 1,5% ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно з ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Верховний Суд у постанові від 16.03.2020 по справі №1.380.2019.001962 дійшов висновку, що при оскарженні рішення про коригування митної вартості товарів ціною позову в розумінні Закону «Про судовий збір» є різниця митних платежів, що підлягали сплаті з урахуванням митної вартості, розрахованої декларантом, та митної вартості, розрахованої митним органом в оскаржуваному рішенні. 
Матеріалами справи підтверджується, що позивачем за подання даного позову в електронній формі сплачений судовий збір у розмірі 2662,40 грн, 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб із коефіцієнтом 0,8, оскільки різниця митних платежів, що підлягали сплаті з урахуванням митної вартості, розрахованої декларантом, та митної вартості, розрахованої митним органом в оскаржуваному рішенні склала 39205,98 грн, з чим погодились сторони у заявах по суті справи.
Суд вважає, що по даній справі з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань підлягають стягненню на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2662,40 грн. 
Також позивач просить стягнути з Київської митниці понесені ним витрати по перекладу митних документів по цій справі у розмірі 2363 грн.
Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Відповідно до частини першої статті 138 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, пов`язаних з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів та вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою справи до розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.
В якості доказів на оплату послуг перекладача позивач надав копії платіжної інструкції № 79040 від 17.02.2026, рахунку-фактури №17 від 11.02.2026. Крім того, здійснення вказаних послуг підтверджується матеріалами справи.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що переклад документів замовлений позивачем здійснено для належного розгляду справи судом та наданий суду з метою доведення своєї позиції, а понесені позивачем витрати безпосередньо пов`язані з розглядом цієї справи.
Аналогічного висновку з приводу необхідності стягнення на користь особи судових витрат пов`язаних з перекладом дійшов Верховний Суд у постанові від 31.03.2020 по справі № 160/7049/19.
Враховуючи предмет спору, суд вважає витрати на оплату послуг перекладача необхідними та неминучими, оскільки професійний переклад на українську мову документів, пов`язаних із оскаржуваним рішенням є необхідним для забезпечення повного та всебічного розгляду справи.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати, пов`язані з підготовкою справи до розгляду у розмірі 2363 грн.
Керуючись статтями 2, 3, 6, 7, 9, 12, 13, 132, 139, 241-246 КАС України, суд, –

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «АКВАФРОСТ» (вул. Центральна, 1-Е, с. Бурлача Балка, м. Чорноморськ, Одеська область, 68001, код ЄДРПОУ 33798852) до Київської митниці (б. Гавела Вацлава,8А, м. Київ, 03124, ЄДРПОУ 43997555) про визнання протиправним та скасування рішення, - задовольнити. 
Визнати протиправними та скасувати рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів № UA100430/2025/000030/1 від 24.12.2025 року. 
Стягнути з Київської митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АКВАФРОСТ» витрати зі сплати судового збору в розмірі 2662,40 грн та витрати, пов`язані з підготовкою справи до розгляду у розмірі 2363 грн. 
Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.
Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва