Справа № 297/3821/25

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2026 року м. Берегове 
Берегівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді ГАЛ Л. Л., за участю секретаря Геревич Т.С., розглянувши в підготовчому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Берегівської міської ради про визнання права власності, 
встановив:
ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Шалапаюк В.Л., звернувся із позовною заявою до виконавчого комітету Берегівської міської ради про визнання права власності, а саме просить визнати за ним, ОСОБА_1 , право власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 148,05 кв.м., житловою площею 103,5 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Позов мотивований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 , у віці 72 роки, померла мати позивача ОСОБА_2 . 
Покійній матері позивача належав будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . 
Після смерті матері позивача відкрилась спадщина, до складу якої входить цей будинок. 
Покійна мати позивача на час своєї смерті проживала у будинку разом зі своїми синами: позивачем та його братом ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
На випадок своєї смерті мати позивача жодного розпорядження стосовно належного їй майна не залишала.
За таких обставин, відповідно до положень ст.1261 ЦК України позивач та його брат отримали право на спадкування за законом майна своєї покійної матері у першу
чергу.
На підставі ст.ст. 1273, 1274 ЦК України брат позивача ОСОБА_3 відмовився від прийняття спадщини, що залишилась після смерті матері, на користь позивача. 
За таких обставин, згідно ст.ст. 1261, 1268 ЦК України позивач є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті своєї матері, оскільки проживав з нею на день її смерті.
Інших спадкоємців, які б могли успадкувати майно покійної матері позивача, немає, оскільки її чоловік, та, відповідно батько позивача, помер ще у 2006 році. 
06.11.2025 року на замовлення позивача було виготовлено технічний паспорт на будинок.
Відповідно до даних, які містяться в ньому, загальна площа будинку складає 148,05 кв.м., житловою площею 103,5 кв.м.
Згідно довідки КП «Берегівське ББТІ БМР» від 11.11.2025 року № 1065 право власності на будинок не зареєстроване.
Зважаючи на вищевикладене, приватним нотаріусом Берегівського районного нотаріального округу Секереш Н.В. 17.11.2025 року надано позивачу лист-роз?яснення, в якому повідомляється про неможливість вчинення нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину на будинку. Дана відмова мотивована відсутністю правовстановлюючого документа, що підтверджує право власності спадкодавця на будинок. У зв?язку з цим, нотаріусом рекомендовано позивачу звернутися до суду за захистом своїх спадкових прав.
Відсутність у матері позивача правовстановлюючого документу на будинок пояснюється тим, що на час його будівництва діяло законодавство УРСР, яке не передбачало державної реєстрації та виготовлення правовстановлюючих документів на житлові будинки в сільській місцевості.
За наведених вище обставин, з метою реалізації своїх спадкових прав, позивач змушений звернутись до суду з позовною заявою про визнання права власності на будинок, оскільки у позасудовому порядку дану проблему йому врегулювати не вдалось.
Позивач ОСОБА_1 та його представник – адвокат Шалапаюк В.Л. в підготовче засідання не з`явилися, представник позивача подав заяву про розгляд справи без участі сторони позивача (а. с. 31).
Представник відповідача виконавчого комітету Берегівської міської ради в підготовче засідання також не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі за наявними в матеріалах справи документами (а. с. 28).
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. 
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати позивача – ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 04.01.2021 року (а. с. 7).
Після смерті матері відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 9).
Із матеріалів справи вбачається, що спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_2 є її сини – позивач ОСОБА_1 та його брат ОСОБА_3 .
Позивач на момент відкриття спадщини проживав разом з матір`ю та братом у спірному будинку, що підтверджується довідкою Оросіївського старостинського округу №118 від 02.06.2021 року (а. с. 10).
Брат позивача – ОСОБА_3 подав нотаріально посвідчену заяву про відмову від прийняття спадщини на користь позивача (а. с. 11).
У свою чергу, інших спадкоємців першої черги судом не встановлено. 
Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, право власності спадкодавця на житловий будинок у встановленому законом порядку зареєстроване не було. 
Приватний нотаріус Берегівського районного нотаріального округу Секереш Н.В. обґрунтовано відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на будинок, роз`яснивши позивачу право на звернення до суду.
Суд бере до уваги, що згідно з чинним на час спорудження будинку законодавством УРСР у сільській місцевості державна реєстрація права власності на індивідуальні житлові будинки та видача окремих правовстановлюючих документів у сучасному розумінні не здійснювалися. 
Отже, судом встановлено, що вищезазначений будинок дійсно належав померлій ОСОБА_2 , а позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за померлою матір`ю.
У даному випадку позивач позбавлений можливості оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку через відсутність правовстановлюючого документа у спадкодавця, що унеможливлює державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. Іншого способу захисту свого права, крім звернення до суду, позивач не має.
Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.
Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов?язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Частинами 1, 2 статті 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.
У відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Таким чином, позивач є таким, що прийняв спадщину, яка відкрилася після смерті спадкодавця, до складу якої увійшло нерухоме майно, відтак він має право отримати свідоцтво про право на спадщину за законом. Однак, згідно із правилами, встановленими Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (п. 4.15, 4.18), для видачі свідоцтва про право на спадщину, у складі якої є нерухоме майно, необхідно подати правовстановлюючий документ та витяг із Державного реєстру речових прав. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз?яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. 
Постановою КМУ «Про затвердження Порядку реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1127 від 25.12.2015 року передбачений перелік документів, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно. Згідно вказаного Порядку підставою для державної реєстрації прав на нерухоме майно є рішення суду, що набрало законної сили щодо права власності та їнших речових прав на нерухоме майно. 
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. 
Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності
З огляду на це, суд приходить до висновку, що за позивачем ОСОБА_1 слід визнати право власності на спадкове майно, а саме будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 148,05 кв.м., житловою площею 103,5 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в цілому, адже він успадкував будинок, який належав його померлій матері та іншої можливості оформити право власності в нього немає. 
У зв`язку з тим, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд на підставі ч. 4 ст. 206 ЦПК України прийняв визнання позову виконавчим комітетом Берегівської міської ради.
За таких обставин, оскільки наявні для того законні підстави, позов ОСОБА_1 слід задовольнити.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, ч. 4 ст. 200, 265, 267-268, 352, 354-355 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 328, 392, 1216-1218, 1268, 1296 ЦК України,
рішив:
Позов ОСОБА_1 , мешканця АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , до виконавчого комітету Берегівської міської ради, який знаходиться за адресою: м. Берегове, вул. Б. Хмельницького, 7, Закарпатська область, код ЄДРПОУ: 04053683, про визнання права власності - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 148,05 кв.м., житловою площею 103,5 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в цілому.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. 

Суддя:	  	Лайош ГАЛ