26.03.2026
Справа № 497/3183/25
Провадження № 2/497/557/26
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.03.2026 року Болградський районний суд Одеської області в складі: 
головуючого судді – Раца В.А.,
секретаря – Божевої І.Д., 
без участі сторін, 
розглянувши у порядку загального позовного провадження, у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Болграді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Болградської міської ради Одеської області про припинення спільної сумісної власності на земельну ділянку, –
ВСТАНОВИВ:
02.12.2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом до Болградської міської ради та просить постановити рішення, яким:
- припинити спільну сумісну власність, та встановити спільну часткову власність на земельну ділянку з кадастровим номером 5121410100:02:002:0313, площею 0,0621 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , визначивши частки кожного з співвласників пропорційно їх часткам у праві власності на земельну ділянку, а саме: за ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 - 1/2 частку, за ОСОБА_3 - 1/2 частку;
- скасувати державну реєстрацію Реєстраційної служби Болградського районного управління юстиції в Одеській області за №35404376, право власності за якою зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, виданого 25 березня 2015 року, на цілу земельну ділянку, як спільну сумісну власність ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , без виділення часток земельної ділянки площею 0,0621 га, кадастровий номер 5121410100:02:002:0313, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
- визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0621 га з кадастровим номером 5121410100:02:002:0313, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0621 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ;
- визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом, після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0621 га з кадастровим номером 5121410100:02:002:0313.
Позивач посилається на те, що вона є спадкоємцем за заповітом після смерті її матері - ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті матері вона прийняла спадщину та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а ось при оформленні 1/2 частки земельної ділянки площею 0,0621 га, кадастровий номер 5121410100:02:002:0313, розташовану за цією ж адресою, позивач отримала відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вид спільної власності вказано: спільна сумісна. Так, 25 березня 2015 року реєстраційною службою Болградського районного управління юстиції в Одеській області було зареєстровано право власності на цілу земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,0621 га, як приватну, спільну сумісну власність ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , без виділення часток земельної ділянки. У зв`язку з тим, що ОСОБА_2 не визначена ідеальна доля, позивачці в оформленні її спадкових прав на частку вищевказаної земельної ділянки було відмовлено в постанові нотаріуса. Так як вона є спадкоємцем по заповіту та успадкувала після смерті матері цю частку земельної ділянки, але не може наразі отримати відповідне свідоцтво, тому для захисту своїх порушених прав вона змушена звернутися до суду з цим позовом.
Ухвалою судді від 12.12.2025 року відкрито провадження по справі та розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. В подальшому ухвалою суду від 19.02.2026 року витребувано у приватного нотаріуса Станєвої В.Б. копію спадкової справи №94/2025 після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Витребувана судом інформація надійшла до суду 26.02.2026 року.
Сторони в підготовче судове засідання не з`явилися.
Позивач ОСОБА_1 у позовній заяві клопотала про розгляд справи у її відсутності (а.с.5).
Представник відповідача Болградської міської ради Одеської області Арнаутов М.І., який здійснює свої повноваження на підставі довіреності, надав 18.03.2026 року шляхом формування документу в системі «Електронний суд» заяву про розгляд справи за відсутності представника міської ради, не заперечував проти задоволення позовних вимог (а.с.74).
Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно індексний номер 35404376, що видане 25.03.2025 року реєстраційною службою Болградського районного управління юстиції в Одеської області (а.с.19), належить на праві приватної спільної сумісної власності земельна ділянка площею 0,0621 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 5121410100:02:002:0313.
Право власності на земельну ділянку ОСОБА_4 та ОСОБА_2 зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 24.03.2015 року за номером запису 9164498, підставою для реєстрації стала заява ОСОБА_1 з реєстраційним номером 10742048 від 24.03.2015 року та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 20251665 від 25.03.2015 року, що підтверджується витягом з Реєстру №35404736, сформованим 25.03.2015 року реєстраційною службою Болградського РУЮ в Одеській області (а.с.20-21), загальний розмір частки вказаний 1, тобто розмір частки земельної ділянки кожного власника земельної ділянки не був визначений, що притаманне сумісній власності.
На цій земельні ділянці розташований житловий будинок, який належить на праві власності позивачу ОСОБА_1 , на підставі наступних документів:
- свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яке видане 09 жовтня 2014 року державним нотаріусом Болградської районної державної нотаріальної контори Одеської області Станєвою В.Б., за реєстровим номером 1022, спадкова справа №290/2014 року (а.с.16) відповідно до якого позивач є спадкоємцем за заповітом батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме 1/2 частки житлового будинку розташованого в АДРЕСА_2 ;
- свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яке видане 07 жовтня 2025 року приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області Станєвою В.Б., за реєстровим номером 1064, спадкова справа 94/2025, іншу (а.с.14), відповідно до якого іншу 1/2 частку в будинку вона успадкувала після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та оформила свої спадкові права отримавши свідоцтво про право на спадщину. 
Згідно із ч.1 ст. 86 ЗК України, - земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).
Відповідно до положень ст. 89 Земельного кодексу України, - земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам, якщо інше не встановлене законом. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків встановлених законом.
Крім того, згідно із п. г ч.1 ст. 87 ЗК України, - право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає за рішенням суду.
Так, відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 12.03.2025 року, яке видане Болградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на підставі а/з №154, ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в м.Болград Болградського району Одеської області (а.с.12).
Після її смерті відкрилася спадщина на все належне померлій майно, в тому числі на не визначену частину земельної ділянки, що була вказана вище.
При житті, 14 листопада 2017 року ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області Агбун М.І., зареєстрований в реєстрі за №4563 (а.с.64), відповідно до якого належну їй частку житлового будинку з надвірними спорудами, яка розташована в АДРЕСА_1 заповіла ОСОБА_1 , позивачу по справі. Щодо земельної ділянки в заповіті нічого не зазначено.
Спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка також доводиться померлій дочкою, є ОСОБА_1 , яка прийняла спадщину шляхом звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, що відповідає вимогам ст. 1269 ЦК України та підтверджується наступними доказами:
- свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , яке видане 31 серпня 1964 року Болградським райбюро ЗАГС Одеської області на підставі актового запису №176 (а.с.9), в якому вказано, що ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася ОСОБА_6 та померла ОСОБА_2 доводиться позивачці матір`ю; 
- свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 , яке видане повторно 14.11.2025 року Болградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), на підставі актового запису №81 від 17.08.2001 року, з якого вбачається, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 уклали між собою шлюб та дружині після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище « ОСОБА_8 » (а.с.10); 
- довідкою про склад сім`ї за вих.№1503, яка видана 20.10.2025 року завідувачем сектору з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб ОСОБА_9 , відповідно до якої на момент смерті ОСОБА_2 з нею за однією адресою ніхто не був зареєстрований, тільки вона (а.с.22);
- матеріалами спадкової справи №94/2025 щодо майна ОСОБА_2 , заведеною 13.06.2025 року приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області Станєвою В.Б. (а.с.60-73), відповідно до яких 13.06.2025 року до нотаріуса з особистою заявою про прийняття спадщини звернулася ОСОБА_1 , спадкоємець за заповітом та за законом першої черги (а.с.61), на деяке майно позивач вже отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом (а.с.71);
тобто позивач окрім спадкування за заповітом, відповідно до ст. 1261 ЦК також є спадкоємицею за законом першої черги.
Інших спадкоємців судом не встановлено, тобто дочка ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за законом першої черги, яка прийняла спадщину.
Постановою приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Одеської області Станєвої В.Б. №529/02-31 від 07.10.2025 року, позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку вище вказаної земельної ділянки, у зв`язку з неможливістю встановити частку спадкодавця у спадковому майна через належність цього майна померлій на праві спільної сумісної власності, без визначення часток (а.с.46).
За загальним правилом, закріпленим у статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що незаборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
Згідно з ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ч. 1 статті 328 цього Кодексу).
Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч.1 ст. 317 ЦК України).
Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно) (ч.1ст.355 ЦК України). 
Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю (ч.1 ст. 368 ЦК України). Частиною 1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Згідно з ч.1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності підлягає державній реєстрації.
Статтями 26, 27 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. Державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі, зокрема, укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому п.п. «а» п. 2 ч.6 ст. 37 цього Закону до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. З наведеного видно, що Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень передбачено вичерпний перелік рішень суду, на підставі яких здійснюється державна реєстрація прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а саме набуття, зміна або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяження таких прав, внесення змін до записів Державного реєстру речових прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора.
Пунктами 1-3 ч.3 ст. 10 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державний реєстратор, зокрема: встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться в Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, а також відомості інших реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, держателем (розпорядником, володільцем, адміністратором) яких є державні органи, шляхом безпосереднього доступу до них чи у порядку інформаційної взаємодії з Державним реєстром прав, у тому числі відомості, що містять персональні дані особи.
Отже, серед обов`язків державного реєстратора є встановлення відсутності суперечностей між заявленими й уже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, а для перевірки цієї інформації з метою недопущення подвійної державної реєстрації прав державний реєстратор повинен, зокрема, запитувати інформацію від органів, які відповідно до чинного на час оформлення прав законодавства проводили таке оформлення, вимагати в разі потреби подання додаткових документів тощо (постанова Верховного Суду від 02.02.2021 року у справі № 909/1286/19, ЄДРСРУ № 94797909).
У відповідності пунктів 1.3, 2.6 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, 12.12.2011 року № 3502/5, рішення щодо внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав приймає державний реєстратор прав на нерухоме майно (далі - державний реєстратор), яке оформлює за допомогою Державного реєстру прав у двох примірниках. Для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів, визначених у пункті 2.3 цього розділу.
Захист зазначеного права гарантовано статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який ратифікований Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року №475/97-ВР.
Стаття 41 Конституції України визначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
За змістом ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання права власності у разі якщо таке право власності оспорюється або не визнається іншою особою.
Як зазначено в ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Відповідно до статті 1226 Цивільного кодексу України частка у праві спільної сумісної власності, у тому числі і на земельну ділянку, спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.
Також слід зазначити, що за статтею 89 Земельного кодексу України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. 
Суд виходячи з вищенаведеного вважає, що частки є рівними і складають по 1/2 у кожного, в тому числі у померлій ОСОБА_2 .
Статтею 370 ЦК України передбачено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що су спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.
Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення (частини 1, 2 ст. 372 ЦК України).
Згідно з ч.1 ст. 182 ЦК України право власності на нерухомі речі підлягає державній peєcтpaцiї.
У постанові від 04.07.2018 року у справі № 653/1096/16-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що для цілей визначення наявності в особи права володіння нерухомим майном застосовується принцип реєстраційного підтвердження володіння, який полягає в тому, що особа, яка зареєструвала право власності на об`єкт нерухомості, набуває щодо нього всі повноваження власника, визначені в частині першій статті 317 ЦК України, у тому числі й право володіння.
Згідно п.224 Інструкції Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 №20/5 нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні.
Статтями 1216-1218 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1258 цього Кодексу спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Як вбачається з вимог ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7 визначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Досліджені матеріали справи, відповідають встановленим нормам законодавства, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 82 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.
Керуючись ст.ст. 321,383,386,391,405, 1222, 1233, 1269,1270 ЦК України; ст.ст.4, 12, 13, 19, 141, 258-259, 263, 265, 280-284 ЦПК України, суд, – 
УХВАЛИВ: 
Позов ОСОБА_1 до Болградської міської ради Одеської області про припинення спільної сумісної власності на земельну ділянку - задовольнити.
Припинити спільну сумісну власність та встановити спільну часткову власність на земельну ділянку з кадастровим номером 5121410100:02:002:0313, площею 0,0621 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , визначивши частки кожного з співвласників пропорційно їх часткам у праві власності на земельну ділянку, а саме: за ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 - 1/2 частку; за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 – 1/2 частку.
Скасувати державну реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, якою зареєстровано право приватної спільної сумісної власності на нерухоме майно, а саме на цілу земельну ділянку, за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , без виділення часток земельної ділянки площею 0,0621 га, кадастровий номер 5121410100:02:002:0313, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , номер запису про право власності: 9164498, дата, час державної реєстрації: 24.03.2015 15:44:36, державний реєстратор Арнаутова Лариса Іванівна, реєстраційна служба Болградського районного управління юстиції в Одеській області, підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності, серія та номер: НОМЕР_5 , виданий 25.03.2015, видавник: реєстраційна служба Болградського районного управління юстиції в Одеській області.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0621 га, з кадастровим номером 5121410100:02:002:0313, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку поділу майна.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , в порядку спадкування, після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0621 га, з кадастровим номером 5121410100:02:002:0313, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .  
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. 

Суддя           В.А. Раца