Справа № 386/119/26 
Провадження № 2-а/386/1/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2026 року      селище Голованівськ

Голованівський районний суд Кіровоградської області
В складі головуючого судді    Гарбуз О. С.
з участю: секретаря судового засідання  Хромей А.Р.,
позивача        ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,
встановив:
Задорожнюк Оксана Борисівна, яка діє в інтересах ОСОБА_2 , 26.01.2026 звернулась до суду з позовною заявою до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. 
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_2 16.01.2026 о 22.53 год. був зупинений поліцейським інспектором 1 взводу 2 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області старшим лейтенантом Рябовим Олександром Вячеславовичем з приводу того, що на його думку він допустив порушення правил дорожнього руху, про що було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА № 6522390 та було накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1190 грн. Приводом адміністративного стягнення було те, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом з неосвітленим заднім номерним знаком в темну пору доби, чим, за текстом постанови, порушив п. 2.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - ПДР), тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 121-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).
Представник позивача зазначає, що позивач не згоден з цією постановою, вважає її такою, що порушує його права з слідуючих підстав. ОСОБА_2 був зупинений на 452-ому кілометрі автодороги Київ-Одеса та інспектором патрульної поліції було зроблено зауваження про те, що він рухається засобом з неосвітленим заднім номерним знаком в темну пору доби, на що ОСОБА_2 надав пояснення, що зупинявся 30 хв. до того та перевіряв справність автомобіля, так-як є відповідальним водієм та розуміє, що повинен усувати всі несправності одразу після їх виявлення, тому одразу після зупинки та виявлення несправність автомобіля була усунута та у такому випадку інспектор патрульної поліції мав би обмежитись зауваженням.
Представник позивача вказує, що в постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 15.09.2021 у справі №200/10940/19 зазначено, що відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис підлягають зазначенню у постанові про адміністративне правопорушення, оскільки частиною третьою статті 283 КУпАП прямо передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості, зокрема про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис. У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис згідно з вимогами ст. 70 КАС України не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення. Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 13.02.2020 у справі №524/9716/16-а.
В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №712/12830/16-а від 05.08.2019 суд звертає увагу на помилковість висновків суду першої інстанції стосовно того, що підтвердженням порушення особи ПДР України є постанова від 11 листопада 2016 року серії ПС2 №972220, оскільки лише описання адміністративного правопорушення, не може бути належним доказом учинення особою такого порушення. Тому вважає постанову в справі про адміністративне правопорушення серія ЕНА №6522390 від 16.01.2026 року необґрунтованою, такою що не відповідає нормам КУпАП та винесеною з перевищенням компетенції суб`єкта владних повноважень. Також під час винесення постанови не дотримано вимоги статей 245, 276, 280 КУпАП відповідно до яких завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та дотримання процесуального порядку розгляду справи не були з`ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в його діях є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність.
У зв`язку з наведеним, позивач просить визнати неправомірними дії поліцейського 1 взводу 2 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Рябова Олександра Вячеславовича; скасувати постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №6522390 від 16.01.2026 про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1190 грн за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП; закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.
30.01.2026 в даній справі відкрито провадження, визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та призначено проведення судового засідання для розгляду справи по суті.
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю. Пояснив, що дійсно 16.01.2026 близько 23 год. рухався вантажним автомобілем по автодорозі Київ-Одеса, де перед містом Одеса, на контрольно-пропускному посту, його зупинив поліцейський та склав оскаржувану постанову. Позивач вказав, що дійсно номерний знак не освітлювався, після чого, він відразу на місці зупинки замінив лампу та продовжив рух. Вважав, що поліцейський не мав права складати оскаржувану постанову та притягувати його до відповідальності, оскільки він усунув поломку, а тому поліцейський мав обмежитись усним зауваженням. Крім того, позивач зазначив, що лампа, яка освітлює номерний знак, перегоріла в дорозі під час руху, оскільки перед початком руху вона освітлювала номерний знак. Просив задовольнити позовні вимоги. 
Представники відповідачів в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином у відповідності до ст. 126 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), що підтверджується довідками про доставку 02.02.2026 судових повісток-повідомлень в електронному вигляді, про причини неявки суд не повідомили, заяви про відкладення розгляду справи або розгляд справи у їх відсутність суду не подавали, відзив на позов не подали.
В порядку ст. 205 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників справи, які не з`явились до суду і ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлення про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Заслухавши пояснення позивача та дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи зі слідуючого.
Судом встановлено, що 16.01.2026 інспектор 1 взводу 2 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області старший лейтенант поліції Рябов Олександр Вячеславович на 452-ому кілометрі автодороги Київ-Одеса виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №6522390, якою притягнув до адміністративної відповідальності позивача за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та наклав на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1190 грн (а.с. 8).
Як зазначено в постанові, позивачу ставиться в провину те, що він 16.01.2026 о 22 год. 43 хв. керував автомобілем "SCANIAn G380", державний номерний знак " НОМЕР_1 " з неосвітленим заднім номерним знаком в темну пору доби, чим порушив вимоги п. 2.9.(в) ПДР.
Позивач в позовній заяві та під час судового розгляду визнавав факт керування ним транспортним засобом з неосвітленим заднім номерним знаком в темну пору доби, що згідно ст. 78 КАС України не підлягає доказуванню, так як визнається учасниками справи; суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.
Позивач пояснюючи обставини вчиненого, стверджував, що поліцейський повинен був не притягувати його до адміністративної відповідальності, а обмежитись зауваженням, так як несправність була усунута на місці зупинки.
Відповідно до частини п`ятої ст. 14 Закону України "Про дорожній рух", учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух; не створювати перешкод для проїзду спеціалізованого санітарного транспорту бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги, який рухається з включеними проблисковим маячком та спеціальним звуковим сигналом; у випадках, визначених Законом України "Про екстрену медичну допомогу", надавати необхідну домедичну допомогу та вживати всіх можливих заходів для забезпечення надання екстреної медичної допомоги, у тому числі потерпілим внаслідок дорожньо-транспортних пригод.
Юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів, несуть відповідальність згідно з законодавством України (ст. 53 Закону України "Про дорожній рух").
Відповідно до пунктів 2.3.(а) та 2.3.(б) ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу; бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Пункт 2.9.(в) ПДР водієві забороняє керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.
Згідно пункту 2.14. ПДР водій має право:
- керувати транспортним засобом і перевозити пасажирів або вантажі дорогами, вулицями чи іншими місцями, де їх рух не заборонено, в установленому порядку відповідно до вимог цих Правил; 
- знати причину зупинки, перевірки та огляду транспортного засобу посадовою особою державного органу, яка здійснює нагляд за дорожнім рухом, а також її прізвище і посаду; 
- вимагати від особи, яка здійснює нагляд за дорожнім рухом та зупинила транспортний засіб, пред`явлення посвідчення її особи;
- отримувати необхідну допомогу від посадових осіб та організацій, що беруть участь у забезпеченні безпеки дорожнього руху;
- оскаржити дії поліцейського в разі порушення ним законодавства;
- відступати від вимог законодавства в умовах дії непереборної сили або коли іншими засобами неможливо запобігти власній загибелі чи каліцтву громадян.
Як зазначено в пункті 31.4.3.(а) ПДР забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу.
Частиною першою статті 121-3 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування або експлуатацію транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;  з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч. 2 ст. 2 КАС України).
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Конституція України в статті 68 встановлює, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Відповідно до ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо. Положення цього Кодексу поширюються і на адміністративні правопорушення, відповідальність за вчинення яких передбачена законами, ще не включеними до Кодексу. Питання щодо адміністративної відповідальності за порушення митних правил регулюються Митним кодексом України.
Відповідно частини 2 статті 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно ст. 222 КУпАП справи адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою і другою статті 121-3 розглядають органи Національної поліції.
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Згідно ст.ст. 245, 246 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.
Статтею 268 КУпАП передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, подавати заяви; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, а також про адміністративні правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-9 цього Кодексу.
Орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката (ст. 278 КУпАП).
Зміст та вимоги до постанови по справі про адміністративне правопорушення, визначені ст. 283 КУпАП, відповідно якої постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, також, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Дослідивши надані позивачем докази по справі та отримавши його пояснення, судом встановлено, що позивач порушив вимоги п. 2.9.(в), про що поліцейським правомірно було винесено постанову.
Інспектором Рябовим О.В. в межах наданих повноважень розглянуто справу про адміністративне правопорушення відносно позивача з дотриманням вимог ст.ст. 222, 245-246, 268, 277-2, 278, 280, 283-284 КУпАП.
Позивач був належним чином повідомленим про права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, що підтверджується записом в постанові, від підписання якого, позивач відмовився. 
Інспектор в межах санкції частини першої ст. 121-3 КУпАП наклав на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1190 грн.
Твердження позивача про те, що інспектор зобов`язаний був обмежитись усним зауваженням є безпідставними. При цьому, ні ПДР, ні КУпАП, не передбачають можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності в разі усунення порушення на місці його виявлення. Усунувши виявлене порушення, позивач отримав змогу продовжувати рух транспортним засобом, однак це не виключає відповідальність за скоєне.
Інспектор на підставі належних доказів встановив наявність вчинення адміністративного правопорушення позивачем, його винну у вчиненні порушення та в межах визначених ч. 1 ст. 121-3 КУпАП позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, таким чином при прийняті оспорюваного рішення відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.
Враховуючи викладене, оцінивши наведені позивачем доводи на підтвердження заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 16.01.2026; доказів, які б спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем в межах розгляду даної справи надано не було, а судом таких обставин не встановлено.
А тому, оскаржувана постанова підлягає залишенню без змін, а позовна заява підлягає залишенню без задоволення.
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Враховуючи відмову в позові, судові витрати відповідно до ст. 139 КАС України слід покласти на позивача.
Підстави для допущення до негайного виконання судового рішення та для скасування заходів забезпечення позову відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 72-77, 139, 241-246, 286 КАС України, суд -
ухвалив:
Залишити без задоволення позовну заяву ОСОБА_2 до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.
Залишити без змін постанову інспектора 1 взводу 2 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області старшого лейтенанта поліції Рябова Олександра Вячеславовича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 16.01.2026 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.
Судові витрати в розмірі 665 грн 60 коп. покласти на позивача.
Місце проживання позивача ОСОБА_2 : АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 .
Місцезнаходження відповідача Департаменту патрульної поліції: м. Київ, вул. Федора Ернста, б. №3, поштовий індекс 03048; ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ 40108646.
Місцезнаходження відповідача Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції: м. Одеса, вул. Академіка Корольова, б. №5, поштовий індекс 65114.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя:       Гарбуз О. С.