УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №287/1535/25 Головуючий у 1-й інст. Нижник Г. П. 
Номер провадження №33/4805/701/26
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Рябенька Т. С. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2026 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду Рябенька Т.С. розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу адвоката Омельчука Ігоря Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Олевського районного суду Житомирської області від 16 лютого 2026 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,
встановила:
Постановою судді Олевського районного суду Житомирської області від 16 лютого 2026 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 665,60 грн.
Згідно з постановою судді місцевого суду 11.06.2025 о 00 год 33 хв в м. Олевськ по вул. Свято-Воздвиженській, 4, водій ОСОБА_1 керував т/з марки Skoda Octavia д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю із порожнини рота, хитка хода, не чітка мова, поведінка що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки т/з за допомогою приладу Alcotest 6810 Drager водій відмовився, а також відмовився від огляду у лікаря в КНП «Олевська ЦЛ». Водія відсторонено від керування т/з, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР.
Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Омельчук І.М. подав апеляційну скаргу в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі, посилаючись на незаконність та необґрунтованість постанови. Зазначає, що матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_1 вчинив дії, які йому інкримінуються. Посилається на те, що з поданих поліцією матеріалів вбачається, що встановлення особи правопорушника фактично відбулося «зі слів» без пред`явлення документів, що посвідчують особу. Зазначає, що особа, яка спершу назвалася ОСОБА_1 у подальшому заявляє, що збрехала і що її прізвище інше. На думку адвоката неможливо достовірно ототожнити особу на відео з ОСОБА_1 .. Стверджує, що відеозаписи не є належним, допустимим і достовірним доказом відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки особа на відеозаписі не була встановлена способом перевірки її документів. Звертає увагу, що матеріали справи, що є в системі Електронний суд, не містять Протоколу про адміністративне правопорушення.
17 березня 2026 року до Житомирського апеляційного суду від ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд апеляційної скарги за відсутності апелянта, апеляційну скаргу підтримує та просить задоволити в повному обсязі. 
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку. 
Згідно зі ст. 245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, про що наголошується в ст. 251 КУпАП.
Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Судом першої інстанції при винесенні постанови вжито належних заходів спрямованих на встановлення всіх обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення.
Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у відмові в проходженні огляду на стан сп`яніння, з правовою кваліфікацією таких дій за ч.1 ст.130 КУпАП за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.
Так, в апеляційному суді встановлено, що 11.06.2025 о 00 год 33 хв в м. Олевськ по вул. Свято-Воздвиженській, 4, водій ОСОБА_1 керував т/з марки Skoda Octavia д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю із порожнини рота, хитка хода, не чітка мова, поведінка що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки т/з за допомогою приладу Alcotest 6810 Drager водій відмовився, а також відмовився від огляду у лікаря в КНП «Олевська ЦЛ». Водія відсторонено від керування т/з. Чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР .
За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Згідно вимог ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху України підтверджується наявними у справі доказами, а саме: 
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№ 358097 від 11.06.2025, який складений уповноваженою службовою особою Національної поліції та містить формулювання суті вчиненого адміністративного правопорушення;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого огляд не проводився у зв`язку з відмовою ОСОБА_1 ;
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 11.06.2025;
- копією постанови про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 126 КУпАП серії ЕНА № 4942341 від 11.06.2025;
- інформацією про особу;
- відеозаписами події за участю ОСОБА_1 , яка відбулась 11.06.2025.
Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.
Доводами апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовано. 
На наявному в матеріалах справи відеозаписі із нагрудної камери поліцейського об`єктивно та в достатньому обсязі зафіксовані обставини події для вирішення питання про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
Відеозапис проводився працівниками поліції відповідно до вимог ст. 266 КУпАП та ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» та є належним і допустимим доказом у справі.
З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом. На запитання працівників поліції надати документи водій зазначив, що немає документів. Зазначає, що його на сім днів відпустили додому, а ви мене зупинили, оформляйте каже. Починає нецензурно виражатися та неадекватно себе поводити. На запитання поліцейського називає свої анкетні дані (00:35:38) ОСОБА_1 , 1988 року народження, родом з ОСОБА_3 . Зазначає, що отримав нагороду ОСОБА_4 . Просить у працівників поліції виключити камеру (00:38:07). При цьому поліцейська робить зауваження ОСОБА_1 , що він розмовляє на підвищених тонах. Потім Потопальський зазначає, що бомж і немає документів (00:41). Говорить, що будемо з Вами в окопах сидіти, що на штурм хоть раз зі мною піди. Сторонній чоловік, зазначає, що нам 250 м треба доїхати. На запитання працівника поліції, який звертається по імені та по-батькові, ОСОБА_5 , відповідає слухаю Вас. (00:47:41)
У працівника поліції виникла обґрунтована підозра, що ОСОБА_1 знаходиться у стані алкогольного сп`яніння, зважаючи на ознаки, відображені в акті огляду та у протоколі про адміністративне правопорушення. ОСОБА_1 категорично відмовився виконати вимогу поліцейського про проходження огляду на стан сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу із використанням спеціальних технічних засобів так і в закладі охорони здоров`я. 
Крім того, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені КУпАП. В подальшому його відсторонили від керування. Також, поліцейські оголосили зміст протоколу, повідомили що розгляд справи відбудеться в Олевському районному суді, про що ОСОБА_1 чув, однак відмовився підписати документи, як і відмовився від їх отримання.
Доводи захисника, про те, що особу водія не було встановлено належним чином, а відеозаписи є недопустимими доказами, є необґрунтованими з огляду на таке.  
Відповідно до ст. 259 КУпАП, якщо у правопорушника немає документів, він може бути доставлений до поліції для встановлення особи. Однак, якщо водій сам назвав свої дані, а поліцейський перевірив їх за наявними електронними базами даних МВС (фотокартка у реєстрі посвідчень водіїв або паспортному реєстрі) і фото збіглося з обличчям особи на місці, то особа вважається встановленою.
На відео чітко зафіксовано обличчя ОСОБА_1 , який працівниці поліції сам назвав свої анкетні дані та його відмову від огляду.
Твердження захисту про те, що особу встановлено виключно «зі слів», спростовується наявними в матеріалах справи офіційними даними від Державної міграційної служби (ДМС). 
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами є будь-які фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність правопорушення та винність особи. Отримання фотокартки та анкетних даних з офіційного державного реєстру дозволяє суду провести ідентифікацію шляхом візуального зіставлення зовнішності особи на відеозаписі з її офіційним фотозображенням.
Відеозапис з нагрудної камери поліцейського є автономним та об`єктивним джерелом доказів. Відсутність паперового документа у водія в момент зупинки не робить відеозапис недопустимим. На відео зафіксовано обличчя правопорушника, а в матеріалах справи є підтвердження його особи з бази ДМС (а.с. 34), сукупність цих доказів є достатньою для висновку про те, що правопорушення вчинив саме ОСОБА_1 .
А тому суд визнає доводи захисту неспроможними, оскільки ідентифікація особи підтверджена документальними даними ДМС та відеофіксацією події.
Щодо тверджень захисту про відсутність протоколу в системі «Електронний суд» слід зазначити наступне.
Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, судом досліджуються докази, що містяться в матеріалах адміністративної справи.
Оригінал протоколу серії ЕПР1 №358097 наявний у паперових матеріалах справи (а.с. 2), який  належним чином оформлений, містить підпис інспектора та унікальний номер (серію). Технічна відсутність електронної копії документа не свідчить про його не існування або незаконність, а лише вказує на особливості функціонування системи Електронний суд, що не може бути підставою для закриття провадження за відсутності події правопорушення.
Крім того на відео видно, як інспектор зачитує зміст протоколу та пропонує особі підписати.
Із дослідженого відеозапису вбачається, що особа чітко та однозначно відмовилась від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як із використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки, так і в умовах медичного закладу.
Згідно даного відеозапису зафіксовані на ньому обставини, є достатніми для встановлення факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 висловлення підозри поліцейського про наявність ознак алкогольного сп`яніння та відмовою останнього від проходження огляду на стан сп`яніння.
Під час оформлення відносно ОСОБА_1 адміністративних матеріалів, за вказаних у протоколі подій, працівниками поліції не допущено порушень вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395, ст.ст. 256, 266 КУпАП, які б могли бути підставою для визнання такого огляду недійсним, а складених процесуальних документів - недопустимими доказами. 
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, які наведені вище, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які доводять факт вчинення правопорушення і не викликають у суду сумнівів, які б можна було тлумачити на його користь, оскільки докази винуватості водія ОСОБА_1 одержані законним шляхом, у передбачений законом спосіб і повноважними особами.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. 
Отже, підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом не встановлено, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя
постановила:
Апеляційну скаргу адвоката Омельчука Ігоря Миколайовича залишити без задоволення, а постанову судді Олевського районного суду Житомирської області від 16 лютого 2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя: Т.С. Рябенька