Справа № 159/1273/26
Провадження № 2-о/159/91/26

КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 квітня 2026 року м. Ковель 
Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Бойчука П.Ю.,
з участю:
секретаря судового засідання Гусар Т.М.,
заявника ОСОБА_1 ,
представника заявника ОСОБА_2 ,
заінтересованої особи ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ковелі справу за заявою ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 , з участю заінтересованих осіб - Міністерства оборони України, ОСОБА_3 , про встановлення факту проживання однією сім`єю, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 , звернулась до суду із заявоюпро встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з січня 2018 року і до зникнення безвісти останнього 28.01.2026 року.
Заінтересованими особами зазначила - Міністерства оборони України та ОСОБА_3 .
Заява обґрунтована тим, що з січня 2018 року заявник проживала разом з ОСОБА_5 однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу. Незважаючи на відсутність державної реєстрації шлюбу, між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 фактично склалися сімейні відносини, характерні для подружжя, із веденням спільного господарства та спільного бюджету. 
Разом з ОСОБА_1 та ОСОБА_5 проживала дочка заявниці - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яку ОСОБА_5 фактично виховував та забезпечував нарівні із заявницею.
За час спільного проживання заявниця та ОСОБА_5 були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, вели спільне господарство, формували спільний сімейний бюджет, спільно вирішували питання утримання житла, забезпечували належні умови проживання, виховання та утримання дитини заявниці, що свідчить про реальність та сталість сімейних відносин між ними.
Спільне проживання тривало безперервно до 28.01.2026 року, тобто до дати зникнення безвісти ОСОБА_5 під час виконання бойового завдання в ході ведення бойових дій в обороні м. Мирноград Покровського району Донецької області.
У зв`язку з тим, що шлюб між заявницею та ОСОБА_5 не був зареєстрований у встановленому законом порядку, заявниця позбавлена можливості в повному обсязі реалізувати свої права як члена сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин.
Встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу має для заявниці юридичне значення, оскільки дозволить їй на законних підставах реалізувати права, передбачені Законом України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин», зокрема звертатися до уповноважених органів щодо розшуку, отримувати інформацію про хід та результати розшуку, а також ініціювати питання щодо отримання належних соціальних гарантій та грошового забезпечення.
В інший спосіб, ніж в судовому порядку, заявник позбавлена можливості встановити даний юридичний факт.
Покликаючись на вказані обставини, ОСОБА_2 , діючи в інтересах ОСОБА_1 , просила суд встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу, починаючи з січня 2018 року і до зникнення безвісти ОСОБА_5 , а саме до ІНФОРМАЦІЯ_4 .
17.03.2026 року представник заінтересованої особи - Міністерства оборони України подав до суду пояснення у справі, згідно яких просить у задоволенні заяви відмовити у повному обсязі.
Зокрема, представник заінтересованої особи вказує, що встановлення факту проживання однією сім`єю передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. 
Однак, заявником не надано достовірних доказів, які отримані законним шляхом та відповідно чинному законодавству, щодо факту спільного проживання. 
Так, представник заінтересованої особи вказує, що довідка № 45 від 16.02.2026 року та акт обстеження матеріально - побутових умов домогосподарства/фактичного проживання особи від 16.02.2026 року не є законними, оскільки видані органами, що не наділені повноваженнями у зазначеній сфері, а відтак є такими, що видані з перевищенням владних повноважень та не можуть бути прийняті судом до уваги. 
Ведення спільного бюджету заявником не підтверджено жодними виписками з банківських карт або рахунків, а тому зазначене наводить на думку про хибність тверджень заявника про ведення спільного бюджету, господарства. 
Таким чином, викладені обставини, на думку представника заінтересованої особи, свідчать про відсутність підтверджень спільного проживання однією сім`єю та ведення спільного бюджету, а в заяві не наведено належних і допустимих доказів наявності взаємних прав та обов`язків у заявниці із зниклим безвісти.
В зв`язку з наведеним, просив відмовити у задоволенні заяви в повному обсязі. 
В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та її представник – адвокат Клімук Н.А. підтримали заявлені вимоги та просили їх задовольнити в повному обсязі. 
Заявник ОСОБА_1 додатково пояснила суду, що влітку 2017 року вона познайомилась з ОСОБА_5 , після чого вони вирішили проживати спільно. З січня 2018 року вони стали спільно проживати в квартирі мами ОСОБА_5 – ОСОБА_3 , а в 2024 році вони переїхали проживати до мами заявниці. В серпні 2025 року ОСОБА_5 був мобілізований, а в 28.01.2026 року надійшло сповіщення про те, що він зник безвісти під час виконання бойового завдання. За весь час спільного проживання в цивільному шлюбі вони мали спільний побут, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. ОСОБА_5 допомагав виховувати та забезпечувати дочку заявниці. Встановлення даного факту для неї є важливим, оскільки на даний час вона позбавлена можливості реалізувати свої права, втому числі й щодо розшуку ОСОБА_5 , а тому просила заяву задовольнити.
Представник заінтересованої особи - Міністерства оборони України в судове засідання не з`явився, однак у поданих до суду письмових поясненнях просив розгляд справи проводити у його відсутності через зайнятість в інших судових засіданнях.
Заінтересована особа - ОСОБА_3 , яка є матір`ю ОСОБА_5 , в судовому засіданні підтвердила, що ОСОБА_1 та її син, починаючи з січня 2018 року, дійсно проживали однією сім`єю, мали дуже хороші відносини, мали спільний бюджет, спільно купували побутову техніку, сплачували квартплату. Проживаючи в її квартирі, мали окрему кімнату. Вважає ОСОБА_1 своєю невісткою, яка у всьому їй допомагає, а тому не заперечувала проти задоволення даної заяви і просила її задовольнити. 
Суд, заслухавши учасників судового засідання, показання свідків, з`ясувавши обставини справи та вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення даної заяви.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, не визнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Нормами ст. 5 ЦПК України закріплено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, не визнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної у позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Процесуальні гарантії, викладені у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. 
Таким чином, стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Colder v. The United Kingdom ), п. п. 28 - 36. Series A №18). Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати вирішення «спору судом».
Згідно вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.
Згідно ст. 318 ЦПК України, у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено, з поміж іншого, який факт заявник просить встановити та з якою метою. 
Мета встановлення факту - це ті наслідки, настання яких бажав би заявник.
Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 року № 5-РП/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт та інше.
У постанові від 03.07.2019 року у справі №554/8023/15-ц Велика Палата Верховного Суду зауважила, що, вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки.
Таким чином, для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню, і предметом доказування у таких справах є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю.
Доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру, тощо. Також це можуть бути: свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.
Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» Суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом».
Статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено право кожного на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. При цьому органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Також ст.12 Конвенції встановлено і право на шлюб.
Факт постійного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , який зник безвісти 28.01.2026 року, однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, починаючи з січня 2018 року і до зникнення безвісти 28.01.2026 року ОСОБА_5 , повністю підтверджується зібраними по справі доказами.
Так, відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 01.09.1978 року Городищенською сільською радою Ковельського району Волинської області, встановлено, що ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 в с. Гредьки Ковельського району Волинської області, а його батьками є ОСОБА_7 та ОСОБА_3 .
Згідно свідоцтва про смерть від 12.04.1995 року, батько позивача – ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , а тому не може бути заінтересованою особою в даній справі.
Із сповіщення сім`ї № 642/2415 ІНФОРМАЦІЯ_7 від 31.01.2026 року, адресоване ОСОБА_3 , встановлено, що військовослужбовець військової частини НОМЕР_2 військової служби за призовом по мобілізації ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призваний на військову службу 29.08.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_8 , зник безвісти 28.01.2026 року під час виконання бойового завдання в районі завдань за призначенням в ході ведення бойових дій.
Відповідно до довідки № 45 від 13.02.2023 року, виданої Об`єднанням співвласників 72 - квартирного житлового будинку “Перемога” встановлено, що в період з 01.01.2018 року по 31.12.2023 року разом з ОСОБА_3 у квартирі по АДРЕСА_1 фактично проживали: син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 ; ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зазначені особи спільно проживали однією сім`єю, вели спільний побут, однак ОСОБА_1 та ОСОБА_6 не були зареєстровані за вказаною адресою.
Згідно Акта обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання особи від 16.02.2026 року Ковельської територіальної громади встановлено, що ОСОБА_1 , яка зареєстрована в АДРЕСА_2 , фактично проживала за вказаною адресою разом з дочкою ОСОБА_6 та чоловіком ОСОБА_5 (не зареєстрований). 
Відповідно до витягу є Єдиного реєстру досудових розслідувань № 12026030550000080 від 02.02.2026 року встановлено, що Ковельським МРВ УМВС України у Волинській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за фактом зникнення безвісти ОСОБА_5 . 
Заявником в даному кримінальному провадженні є ОСОБА_1 .
Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 11.02.2026 року встановлено, що зникнення безвісті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 під час виконання бойового завдання та пов`язане з виконанням службових обов`язків під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії. 
Крім цього, до матеріалів справи заявником долучено ряд копій особистих документів ОСОБА_5 - копії актового запису про шлюб, витяг з Єдиного державного реєстру ветеранів війни № 20260220-00152801 від 20.02.2026 року, витяги з наказів по військовій частині, свідоцтво про його народження, тощо.
Наявність вказаних документів в розпорядженні заявника в певній мірі свідчить про існування між нею та ОСОБА_5 взаємних прав та обов`язків.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду показала, що ОСОБА_5 знає понад 25 років. ОСОБА_1 знає з моменту її знайомства з ОСОБА_5 , тобто з літа 2017 року. З тих пір вони підтримують дружні відносини, а тому вона часто зустрічалась з ними, проводили спільно багато часу, дозвілля, сімейні свята. Підтвердила, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 мали дуже хороші, міцні сімейні відносини. Вони завжди були разом, мали спільний бюджет, спільно купували побутову техніку, зокрема пральну машину, мікрохвильову піч, пилосос, плитку. В той час, коли вони стали проживати в мами ОСОБА_5 , спільно робили ремонт в квартирі, а вона допомагала їм при цьому. ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_1 виховував та забезпечував її дочку від першого шлюбу – ОСОБА_9 . Дочка ОСОБА_5 від першого шлюбу – ОСОБА_10 , мала дуже хороші відносини з ними, також вважала їх сім`єю.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 , яка сусідкою ОСОБА_3 , суду показала, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 проживали однією сім`єю, мали дуже гарні відносини. Вона зі своїм чоловіком дружили сім`ями з ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , а тому багато часу проводили разом, підтримували один одного в різних ситуаціях. З 2018 року ОСОБА_1 з ОСОБА_5 почали спільно проживати в мами останнього по АДРЕСА_3 , а з 2024 року почали проживати в мами ОСОБА_1 по АДРЕСА_4 . Підтвердила, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 мали спільний бюджет, спільно купували різну побутову техніку, тощо.
Заявник ОСОБА_1 надала суду гарантійний талон на кухонну витяжку та квитанції про придбання різної побутової техніки, що, в сукупності з показаннями свідків, підтверджує ту обставину, що така побутова техніка була придбана спільно з ОСОБА_5 .
Крім цього, як встановлено з оглянутих фотознімків, на яких, з поміж інших осіб, зображені заявниця з ОСОБА_5 , вони були зроблені у різний період часу, під час спільних свят та відпочинку, що також підтверджує, що заявниця та ОСОБА_5 були пов`язані спільним побутом та проводили час разом.
Той факт, що на вказаних фотознімках зображені саме ОСОБА_1 та ОСОБА_5 підтвердили в судовому засіданні свідки.
Як встановлено в судовому засіданні, заявник ОСОБА_1 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_12 , який був розірваний рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 18.08.2017 року.
Як вбачається з витягу із застосунку "Дія", ОСОБА_5 перебував у шлюбі з ОСОБА_13 , який було розірвано рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 26.04.2010 року.
Таким чином, в період часу з січня 2018 року по 28 січня 2026 року ні ОСОБА_1 , ні ОСОБА_5 в іншому зареєстрованому шлюбі не перебували.
З огляду на викладене, суд оцінює відповідні обставини та докази спільного проживання однією сім`єю заявника та ОСОБА_5 за період з січня місяця 2018 року до 28.01.2026 року (тобто до дня зникнення безвісти ОСОБА_5 ), оскільки в даному випадку важливо враховувати, щоб особи не перебували у будь-якому іншому шлюбі на цей час, а також те, що між ними склалися усталені відносини, притаманні подружжю (ст. 25 СК України).
Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З врахуванням наведеного, суд прийшов до переконливого висновку про те, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав вважати, що факти та обставини, на які посилається заявник, знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, а вимоги заявника ґрунтуються на вимогах закону, не суперечать закону та не порушують права, свободи та інтереси інших осіб.
За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що факт постійного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , який зник безвісти 28.01.2026 року, в період часу з січня 2018 року по 28 січня 2026 року є повністю доведеними, тому заява підлягає до повного задоволення.
Заперечення заінтересованої особи не спростовують зазначених висновків суду, а тому відхиляються за безпідставністю.
Задоволення поданої заяви має для заявника юридичне значення та буде відповідати її інтересам, оскільки без встановлення даного факту вона буде позбавлена можливості реалізовувати свої права.
Зокрема, звертаючись до суду із заявою про встановлення факту проживання з ОСОБА_5 однією сім`єю, заявник ОСОБА_1 зазнала, що встановлення такого факту їй необхідно для реалізації права, передбачених Законом України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин», зокрема - звертатися до уповноважених органів щодо розшуку ОСОБА_5 , отримувати інформацію про хід та результати такого розшуку, а також ініціювати питання щодо отримання належних соціальних гарантій та грошового забезпечення.
Так, згідно Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин», термін «близькі родичі та члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин» вживаються в такому значенні: чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням, а також особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.
Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 6 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин», близькі родичі та члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, мають право на отримання достовірних відомостей про місцеперебування особи, зниклої безвісти за особливих обставин, обставини її загибелі (смерті), місце поховання (якщо воно відоме). Реалізація права, передбаченого частиною першою цієї статті, відбувається шляхом подання заяви про розшук особи, зниклої безвісти за особливих обставин, та отримання достовірної інформації про хід та результати проведення її розшуку в порядку, визначеному цим Законом та іншими законами України. Органи державної влади, уповноважені на здійснення обліку та/або розшуку осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, зобов`язані надавати інформацію про хід та результати їх розшуку в порядку, встановленому цим Законом, близьким родичам та членам сім`ї таких осіб. Члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, мають право на соціальний захист у порядку, визначеному законодавством України.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 141, 209, 223, 263, 247, 293, 315 ЦПК України, на підставі Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 3, 5, 21, 25, 74 СК України, Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин», суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 , - задовольнити повністю.

Встановити факт постійного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зник безвісти 28 січня 2026 року, в період часу з січня 2018 року по ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 24 квітня 2026 року.

Головуючий:	П. Ю. БОЙЧУК