Справа № 740/549/26
Провадження № 2-а/740/10/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2026 року     місто Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:
головуючої судді Роздайбіди О.В.,
при секретарі Дьоміній Н.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Шатілової Л.С, поданим в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції (далі – ГУНП) в Київській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - інспектор СРПП ВП №1 Фастівського РУП ГУНП в Київській області лейтенант поліції Траченко Олег Олександрович, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,
встановив:
Шатілова Л.С. подала адміністративний позов в інтересах ОСОБА_1 до ГУНП в Київській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - інспектор СРПП ВП №1 Фастівського РУП ГУНП в Київській області Траченко О. О., про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 845791 від 10.10.2025 відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.126 КУпАП.
Позов мотивовано тим, що оскаржуваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 425 грн за ч. 1 ст. 126 КУпАП за те, що на думку інспектора той керував автомобілем, не маючи при собі посвідчення водія (не пред`явив), чим порушив п. 2.1 ПДР України.
Вважає її незаконною, винесеною з порушення вимог чинного законодавства та такою, що підлягає скасуванню. З огляду на те, що 10 жовтня 2025 року ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, як це вказано в постанові. У цей день ОСОБА_1 дійсно їхав на автомобілі Hyundai Getz, однак не в якості водія, а в якості пасажира. За кермом транспортного засобу в той день перебував брат ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Останній керував автомобілем Hyundai Getz і коли помітив, що за ним їде поліцейський автомобіль, заїхав у двір по вул. Гоголя в м. Боярка Київської області, та вийшов з авто, бо злякався, оскільки не має посвідчення водія. Зазначає, що при винесенні оскаржуваної постанови поліцейським не були з?ясовані та доведені правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУПАП обставини, які б свідчили про те, що в діях ОСОБА_1 є ознаки адміністративного правопорушення. ОСОБА_1 не було ознайомлено з фіксацією нібито скоєного ним адміністративного. До того ж, в порушення вимог статті 268 КУпАП ОСОБА_1 не було роз?яснені його права, в тому числі і право на правничу допомогу, що є грубим порушенням статті 59 Конституції України, згідно якої кожен має право на професійну правничу допомогу. Крім того, інспектором було допущено суттєві порушення при розгляді вищевказаної справи, а саме позбавлення ОСОБА_1 можливості у повному обсязі скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, порушення вимог щодо процедури розгляду справи, передбачені ст. 278, 279 КУпАП. З даною постановою позивач не згоден, оскільки адміністративного правопорушення не вчиняв. Таким чином, вищевказані обставини виключають склад адміністративного правопорушення, оскільки в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, так як останній транспортним засобом не керував, до того ж порушений порядок розгляду справи під час винесення оскаржуваної постанови. Вважає, що постанова серії БАД № 845791 від 10 жовтня 2025 року не відповідає нормам КУпАП, доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 правопорушення в постанові не зазначено, так як і не надано відповідачем на місці винесення. 
Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 05 лютого 2026 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні без повідомлення сторін (у письмовому провадженні), призначено справу до судового розгляду на 13 годину 45 хвилин 10 лютого 2026 року.
23.02.2026 через систему «Електронний суд» представником відповідача – Чубинським В.С. подано відзив з проханням відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зазначив, що інспектором СРПП ВП № 1 (м. Фастів) Фастівського РУП ГУНП в Київській області лейтенантом поліції Траченком О. О. було встановлено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що зафіксовано відеозаписом із портативного відеореєстратора. Пояснив, що надати зазначений відеозапис безпосередньо відповідачем не є можливим, оскільки провадження у цій справі було відкрито після спливу встановленого строку зберігання відеозаписів. Разом з тим, наголошує, що ці відеозаписи були своєчасно направлені до Києво-Святошинського районного суду Київської області разом із протоколами про адміністративні правопорушення серії ААД № 684828 та ААД № 684829 від 10 жовтня 2025 року (за ч. 1 ст. 130 та ч. 1 ст. 122-2 КУпАП), складеними відносно ОСОБА_1 . Таким чином, вимога інспектора щодо надання документів була законною, а у невиконання водієм ОСОБА_1 становить склад адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею КУпАП. Беручи до уваги обов?язки водія, визначені Правилами дорожнього руху України, ОСОБА_1 , як водій транспортного засобу, зобов?язаний був не лише мати при собі реєстраційний документ на транспортний засіб, а й на вимогу працівників поліції пред?явити його у спосіб, що забезпечує можливість ознайомлення з документом та фіксації необхідної інформації. Вважає, що позов ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, оскільки встановлено, що дії інспектора при винесенні постанови у справі про адміністративне правопорушення були вчинені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, КУПАП та іншими нормативно-правовими актами.
26.02.2026 через систему «Електронний суд» представником позивача – адвокатом Шатіловою Л.С. подано відповідь на відзив, з якого вбачається, що сторона позивача наполягає на задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що відповідач не довів правомірність свого рішення.
Представник позивача в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила справу розглянути за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримують, просять позов задовольнити.
Дослідивши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про таке.
Із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 845791 від 10.10.2025 убачається, що 10 жовтня 2025 року о 19 год 45 хв по вул. Гоголя в м. Боярка водій керував транспортним засобом, не маючи при собі посвідчення водія (не пред`явив), чим порушив п. 2.1 ПДР України, внаслідок чого ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн за ч. 1 ст. 126 КУпАП.
За приписами статті 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - поліцейського або посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат «Зелена картка») або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на паперовому чи електронному носії або відображення інформації про його наявність в електронному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу), інші документи, що визначені законодавством.
Приписами підпункту а пункту 2.4 Правил дорожнього руху встановлено, що на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 32 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (далі Закон №580-VIII) поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав).
Стаття 35 Закону №580-VIII містить перелік випадків у яких поліцейський може зупиняти транспортні засоби, в тому числі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху або, якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди.
Частина 3 статті 35 Закону №580-VIII передбачає, що поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.
Частина 1 статті 126 КУпАП встановлює, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
У межах даної справи суб`єктом владних повноважень не надано суду належних доказів відеофіксації факту порушення позивачем правил дорожнього руху, яке відбулося 10 жовтня 2025 року за вказаних обставин.
Згідно зі статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до частини другої та третьої статті 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.
Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.
Посилання на належні та конкретні докази, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення, перелік яких визначено статтею 251 КУпАП, повинні міститися саме в постанові про адміністративне правопорушення.
У разі відсутності у постанові про адміністративне правопорушення посилань на докази вчинення особою адміністративного правопорушення (визначені ст. 251 КУпАП), які відповідно до ст. 252 КУпАП повинні бути оцінені відповідним органом (посадовою особою) виключно під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, надання таких доказів надалі виключатиме їх належність та допустимість з огляду на факт відсутності посилань на них у самій постанові (постанова ВС від 15.11.2018, №524/5536/17).
Аналогічні правові позиції викладені у постановах ВС від 13.03.2020 справа №234/6323/17, від 31.10.2019 справа №398/3566/16-а, від 30.05.2018 справа №337/3389/16-а.
Вина особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України).
Відсутність в матеріалах справи доказу, який би підтвердив факт порушення позивачем Правил дорожнього руху, свідчить про недоведеність суб`єктом владних повноважень правомірності прийнятої ним постанови (постанова Верховного Суду України від 23.10.2019 у справі №357/10134/17).
Також, факт порушення ПДР має бути належним чином задокументованим та доведеним належними і допустимими доказами (постанова ВС від 15.03.2019 №686/11314/17).
Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення (постанова ВС від 27.06.2019 у справі №560/751/17).
Відсутність доказів вини позивача свідчить про незаконність постанови та необхідність її скасування.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами (постанова Верховного суду від 14.05.2020, №240/12/17).
Відповідач належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження того, що транспортним засобом Hyundai Getz під час вчинення правопорушення керував ОСОБА_1 не надав. Крім того, пояснень свідків чи очевидців, матеріали справи також не містять.
Отже, фактичні дані, які містяться в постанові про адміністративне правопорушення, не дають можливості встановити наявність порушення позивачем Правил дорожнього руху і, відповідно, наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, доводи позивача, якими він заперечує правомірність складеної постанови, не спростовані, тому суд дійшов висновку, що такими діями відповідач порушив права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, отже і порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення (правовий висновок Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду викладений у постанові від 18.02.2020справі № 524/9827/16-а).
Таким чином, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова прийнята без всебічного, повного і об`єктивного дослідження усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому суд, відповідно до п. 3 ст. 293 КУпАП, ст. 286 КАС, скасовує вказану постанову і закриває провадження у справі.
Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенн..
Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 665 гривень 60 копійок.
Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору.
Згідно з ч.ч. 1, 7, 9 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Відповідно до квитанції від 30 січня 2026 року позивачем сплачено судовий збір у розмірі 665 грн 60 коп, який підлягає стягненню з відповідача.
Керуючись ст. ст. 9, 77, 134, 139, 229, 241-246, 250, 255, 286 КАС України, суд
ухвалив:
Адміністративний позов Шатілової Л.С., поданим в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору – інспектор СРПП ВП №1 Фастівського РУП ГУНП в Київській області лейтенант поліції Траченко Олег Олександрович, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі – задовольнити.
Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД № 845791 від 10 жовтня 2025 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 .
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП – закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного Управління Національної поліції в Київській області (код ЄДРПОУ – 40108616) на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП – НОМЕР_1 .
Відповідач: Головне Управління Національної поліції в Київській області, код ЄДРПОУ – 40108616, адреса місцезнаходження: вул. Володимирська, 15, м. Київ, 01601.
Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду у десятиденний строк з дня його проголошення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Суддя О.В. Роздайбіда