Справа № 643/2247/23
Провадження № 2/643/2552/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2026   м. Харків
Салтівський районний суд міста Харкова у складі
головуючого судді - Олійника О.О.,
за участю секретаря судового засідання – Паньшиної О.С.,
представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Натини А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовною заявою Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання,
ВСТАНОВИВ:
22 березня 2023 року представник КП «Харківські теплові мережі» - Нартова М. звернулась до Московського районного суду м. Харкова з позовом до відповідачів про стягнення суми заборгованості за послуги з теплопостачання у розмірі 73 075,10 грн. та судового збору.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що відповідачі мешкають та зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 та є споживачами послуг КП «ХТМ», яке надає послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, згідно Закону України "Про житлово-комунальні послуги" № 2189-VІІ від 09.11.2017 року та "Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води", затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630. Внаслідок неповної та несвоєчасної сплати послуг у відповідачів станом на 01.02.2022 року виникла заборгованість за послуги з теплопостачання у сумі 73 075,10 грн., що утворилась за період з 01.08.2013 року по 31.01.2022 року. У зв`язку із викладеним представник КП «ХТМ» звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою Московського районного суду міста Харкова від 23.03.2023 року відкрито провадження у справі за правила спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова, ухваленим 30 травня 2023 року у справі за позовною заявою Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання, позовні вимоги Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість за послуги з теплопостачання за період з 01.08.2013 року по 31.01.2022 року, у розмірі 73 075,10 грн. Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» судовий збір в розмірі 2684 грн.
Законом України від 26 лютого 2025 року № 4273-IX внесено зміни до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів. Зокрема, змінено найменування Московського районного суду міста Харкова на Салтівський районний суд міста Харкова. Набрання чинності зазначеним Законом України відбулося 25 квітня 2025 року.
15.09.2025 року на адресу суду за допомогою системи «Електронний суд» від представника ОСОБА_1 – адвоката Натини А.О. надійшла заява про перегляд заочного рішення, в якій останній просить скасувати заочне рішення Московського районного суду м. Харкові від 30.05.2023 року, посилаючись на те, що з початком повномасштабного вторгнення рашиської держави, практично вся сім`я Кофанових знаходиться в Німеччині. Наразі в даній квартирі ніхто не проживає, в оренду така не здається, про наявність рішення останнім стало відомо, так як на двері квартири приклеїли повідомлення про стягнення коштів в примусовому порядку. Сусіди повідомили про такий факт власницю квартири, а саме матір заявниці, а та в свою чергу зв`язалась з дочкою, яка і є заявницею про перегляд заочного рішення суду. Відповідачі не мають в телефонах програми дії, не мають жодної відкритої карти в Українських банках, інше. А тому дізнатись про дане рішення суду є неможливим. Докази перебування за кордоном сторін по справі додаються в додатки. В ході аналізу справи ним було встановлено про наявність відкритих виконавчих проваджень по клієнту, які були відкриті на підставі заочного рішення суду. Звертає увагу суду, що рішення суду відповідачка не отримувала. Будь яких судових повісток також. Оскільки відповідач не отримувала від суду ніяких процесуальних документів, а тому і не брала участь в судовому процесі. Внаслідок чого, вважає, що момент з якого відповідач дізналась про наявність рішення суду - є 09.09.2025 року, коли на двері квартири було наклеєно повідомлення про борг. Отже вважає, що є всі законні підстави вважати причини пропуску строку для подачі заяви про перегляд заочного рішення суду – поважними. В додатки до даної заяви ним подається клопотання про поновлення строків для подачі заяви про перегляд заочного рішення Салтівського районного суду м. Харкова від 30.05.2023 року, справа № 643/2247/23. Щодо належності відповідача по справі. Звертає увагу суду, що відповідач ОСОБА_3 по справі не є власником квартири. Остання орієнтовно не проживає в даному майні з 2010 року, про що збираються докази на підтвердження такого факту.
Ухвалою Салтівського районного суду міста Харкова від 06.11.2025 заяву представника ОСОБА_1 – адвоката Натини А.О. про перегляд заочного рішення Московського районного суду м. Харкова від 30.05.2023 року у справі за позовною заявою Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання, прийнято до розгляду заяву, призначено судове засідання.
24 листопада 2025 року ухвалою суду заяву представника ОСОБА_1 – адвоката Натини А.О. про перегляд заочного рішення Московського районного суду м. Харкова від 30.05.2023 року у справі за позовною заявою Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання задоволено. Заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 30 травня 2023 року у справі за позовною заявою Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання скасовано. Призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
18 грудня 2025 року представник ОСОБА_1 – адвокат Натина А.О. подав відзив на позовну заяву. Суть даного відзиву на позовну заяву полягала в наступному.
Так, з позовної заяви вбачається, що позивач просить суд стягнути заборгованість за надані комунальні послуги за період з 01.08.2013 року по 31.01.2022 року – тобто приблизно за 9 років. При цьому впевнений, що позивачу відомі вимоги ЦК України, щодо строків позовної давності. Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Отже, Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» звернулось до суду з позовом про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання за період який перевищує строк в 3 роки, а отже порушило строк позовної давності. Переконаний, що позивач обізнаний про строк позовної давності, однак всупереч загальній практиці стягнення коштів за останні 3 роки, просить стягнути за більший період. Окремо зазначає про обізнаність щодо зупинення строків під час пандемії COVID-19. Однак зупинились строки на підставі даної пандемії з березня 2020 року. Період з березня 2020 року охоплює строки зазначені в позові. Та в цій частині також визнаються. Отже, оскільки позивач просить стягнути заборгованість за надані комунальні послуги за період по 31.01.2022 року, а тому визнається вимога про стягнення з Відповідачів заборгованості зі сплати комунальних послуг за період з 31.01.2019 по 31.01.2022 року. Як висновок, просить суд під час розгляду даної справи застосувати строки позовної давності.
У судове засіданні представник позивача не з`явився, причини неявки суду не повідомив.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у судове засідання також не з`явились, причини неявки суду не повідомили.
Представник відповідача ОСОБА_1 – адвокат Натина А.О., який приймав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференція, позовні вимоги визнав частково, а саме в межах строку позовної давності. Надав заперечення.
Вислухавши представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Натину А.О., дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд доходить до наступного.
Згідно зі ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ст. ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Матеріалами справи встановлено, що відповідачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , та є споживачами послуг з теплопостачання, які надає позивач.
Проте, взяті на себе обов`язки з оплати наданих послуг відповідачі належним чином не виконували, внаслідок чого за ними утворилася заборгованість за послуги з теплопостачання за період з 01.08.2013 по 31.01.2022 в сумі 73 075,10 гривень.
Суть розглянутого спору полягає у спонуканні відповідачів до примусового виконання порушених (несплачених та прострочених у виконанні) грошових зобов`язань з оплати вартості наданих Комунальним підприємством «Харківські теплові мережі» послуг з теплопостачання за адресою АДРЕСА_1 , за період з 01.08.2013 року по 31.01.2022 року.
Приймаючи до уваги правову природу розглядуваних правовідносин, кореспондуючі права та обов`язки їх сторін, оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватися судом з урахуванням норм Цивільного кодексу України, які регламентують правовідносини у сфері надання послуг, а також іншими відповідними нормативно-правовими/підзаконними актами у сфері теплопостачання.
За визначенням, наведеним у ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875-IV, чинного на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон від 24.06.2004 № 1875-IV), комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Споживачем цих послуг є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.
Частиною 1 ст. 19 Закону від 24.06.2004 № 1875-IV встановлено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.
Згідно з ч. 3 ст. 20 Закону від 24.06.2004 № 1875-IV споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.
Таким чином, обов`язок по укладанню договору про надання житлово-комунальних послуг було покладено законодавцем як на споживача, так і на виконавця.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону від 24.06.2004 № 1875-IV споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.
Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону від 24.06.2004 № 1875-IV обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Положеннями ст. ст. 7, 9 Закону України «Про житлово-комунальні-послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII (далі Закон від 09.11.2017 № 2189-VIII) також передбачено обов`язок споживача здійснювати оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.
Відтак, споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути єдиною підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Матеріали справи свідчать, що відносини між сторонами у спірний період не були врегульовані договором, що, між тим, не скасовує передбачений покладений на споживача обов`язок зі щомісячного розрахунку за фактично спожиту теплову енергію безвідносно до наявності або відсутності укладеного зі споживачем договору.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 та підтримана у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18).
Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» є виконавцем послуг з централізованого теплопостачання та підігріву гарячої води в житловому фонді комунальної власності територіальної громади м. Харкова.
Відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630, зі змінами та доповненнями, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць, плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.
Відповідачами всупереч вимог ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України надані позивачем послуги оплачені не були, що призвело до порушення прав та законних інтересів позивача.
За таких обставин, суд вважає заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з теплопостачання є обґрунтованими.
Разом з тим, представником відповідача Кофанової – адвокатом Натиною А.О. подано заяву про застосування позовної давності до спірних правовідносин.
Так, відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.
За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).
Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
Частиною п`ятою статті 261 ЦК України визначено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.
При цьому, суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє в позові через необґрунтованість. Якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє в позові через сплив позовної давності в разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач.
За змістом частин третьої, четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина 4 статті 267 ЦК України).
Матеріалами справи підтверджено, що відповідачі не виконували свої обов`язки з оплати послуг теплопостачання, які фактично були надані КП «Харківські теплові мережі» за період з 01.08.2013 року по 31.01.2022 року.
Разом з тим постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2»(із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався і тривав по 01 липня 2023 року.
Було запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина.
Законом України від 17 березня 2020 року № 530-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)»введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»).
Законом № 540-IX розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України було доповнено, зокрема пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».
У пункті 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону № 540-IXперелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).
Інститут позовної давності має на меті, зокрема, гарантувати правову визначеність, забезпечення захисту порушених прав, притягнення до відповідальності. Також він стимулює уповноважену особу до активних дій щодо реалізації належного їй права під загрозою його втрати, запобігає несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу.
Рівність і недискримінація є одними із основних принципів реалізації прав людини.
Крім того, 17 березня 2022 року набув чинності Закон України від 15 березня 2022 року №2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів щодо дії норм на період воєнного стану», яким було внесені зміни до ЦК України, а саме розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 19 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями257-259,362,559,681,728,786,1293цьогоКодексу, продовжуються на строк його дії».
Тобто загальна позовна давність, перебіг якої припав на період дії в Україні правового режиму воєнного стану, продовжена законодавцем на період дії такого правового режиму. Водночас продовження строків свідчить, що їх перебіг, який відбувається у період дії воєнного стану, не зараховується при обчисленні.
24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 в Україні було введено правовий режим воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введений воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указами Президента України, які затверджувались Законами України, воєнний стан продовжувався та триває до теперішнього часу.
Отже, оскільки з 24 лютого 2022 року та на момент подання позивачем у цій справі позовної заяви про стягнення заборгованості за надані комунальні послуги (22.03.2023 року) в Україні діяв правовий режим воєнного стану, а 02 квітня 2020 року набрав чинності Закон № 540-IX щодо продовження строків позовної давності на час дії карантину, з огляду на встановлений Кабінетом Міністрів України карантин з 12.03.2020 року по 30.06.2023 року, відповідно до п.п. 12, 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, а також на встановлені судом обставини, а саме, дату звернення КП «Харківські теплові мережі» із даною позовною заявою 22.03.2023 року та період нарахування останнім заборгованості за надані послуги, який становить з 01.08.2013 року по 31.01.2022 року, то позовні вимоги КП «ХТМ» про стягнення з відповідачів заборгованості за період з 01.08.2013 по 31.03.2017 включно подані поза межами строку позовної давності, та задоволенню не підлягають.
В межах розгляду даної справи позивач не довів, а суд не встановив обставин, що вказували б на поважність причин пропуску позовної давності, що дає суду підстави для відмови у задоволені позовних вимог в частині стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з теплопостачання за період з 01.08.2013 по 31.03.2017 включно, що є підставою для відмови у задоволені позову в цій частині.
При обчислені строку позовної давності судом були враховані положення статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відповідно до яких, плата за-комунальні послуги (послуги з теплопостачання) нараховується щомісячно, а отже перебіг позовної давності починається після не сплати (часткової оплати) чергового платежу.
З даним позовом до суду КП «Харківські теплові мережі» звернулося 22.03.2023 року.
А тому, суд не позбавлений можливості застосувати строк позовної давності в три роки, а саме з 01.04.2017, тому суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання за період з 01.04.2017 по 31.01.2022, заявлені в межах строку позовної давності, та підлягають задоволенню у розмірі 50 210,77 гривень.
За приписами ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідачів пропорційно задоволеній частині позову.
Керуючись статтями 76, 81, 141, 264, 265 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання – задовольнити частково.
Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість за послуги з теплопостачання за період з 01.04.2017 року по 31.01.2022 року, у розмірі 50 210,77 гривень.
Стягнути в рівних частках з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» судовий збір в розмірі 1844,21 гривень.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.
Позивач - Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» код ЄДРПОУ 31557119, місцезнаходження: м. Харків, вул. Мефодіївська, 11.
Відповідач – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РОНКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .
Відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 
Повний текст судового рішення складений та підписаний 23 березня 2026 року.
Суддя -  О.О. Олійник