ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

07 квітня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/14942/24	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),
суддів: Коршуна А.О., Чепурнова Д.В., 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Центрального управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.09.2024 року в адміністративній справі №160/14942/24 за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Центрального управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,- 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , засобами поштового зв`язку звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Центрального управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради, в якому з урахуванням уточненої позовної заяви, просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Центрального управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради про відмову у призначені допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам дітям: доньці – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сину – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
- зобов`язати Центральне управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради (місце знаходження вул. Левка Лук`яненка, буд. 39/41 м. Дніпро, індекс 49005, код ЄДРПОУ 42788347) застосувати норми п.8 Порядку обчислення середньомісячного сукупного доходу сім`ї (домогосподарства) для усіх видів державної соціальної допомоги затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 р. № 632 щодо доходу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , як працівника МВС;
- зобов`язати Центральне управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради (місце знаходження вул. Левка Лук`яненка, буд. 39/41 м. Дніпро, індекс 49005, код ЄДРПОУ 42788347) повторно розглянути заяву від 12 березня 2024 року про призначення допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з урахуванням висновків суду;
- стягнути з Центрального управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради (місце знаходження вул. Левка Лук`яненка, буд. 39/41 м. Дніпро, індекс 49005, код ЄДРПОУ 42788347) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відшкодування судових витрат у розмірі 8 000,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вона та члени її сім`ї: чоловік та двоє неповнолітніх дітей, є внутрішньо переміщеними особами та перебувають на відповідному обліку у Центральному управлінні соціального захисту населення Дніпровської міської ради. До березня 2024 року їм нараховувалась та виплачувалась допомога на проживання, їй як інваліду ІІ групи надання допомоги було продовжено автоматично, проте, іншим членам сім`ї виплату допомоги припинено. 12.03.2024 вона звернулась до відповідача із заявою про призначення такої допомоги на другий шестимісячний період, а також надала усі необхідні документи, в тому числі довідку щодо її чоловіка ОСОБА_4 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту небезпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, видану начальником 16 державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області, про те, що останій у період з 24.02.22 по теперішній час брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Однак членам її сім`ї така допомога призначена не була. Листом від 28.05.2024 відповідач повідомив, що до розрахунку середньомісячного сукупного доходу її чоловіка було враховано грошове забезпечення військовослужбовця, так як в п. 8 Порядку №632 не зазначено працівників ДСНС, у зв`язку з чим рішенням управління відмовлено у призначенні допомоги на двох дітей та чоловіка, так як середньомісячний сукупний дохід на одного отримувача у сім`ї протягом тримісячного періоду, за який враховуються доходи на момент продовження виплати допомоги, перевищує чотири розміри прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, на 1 січня року, в якому приймається рішення про призначення допомоги. Позивач такі доводи відповідача вважає безпідставними, так як правова позиція останнього заснована на помилковому тлумаченні норм чинного законодавства. Так, відповідно до постанови КМУ №632 від 22.07.2020 Державна служба України з надзвичайних ситуацій є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується КМУ через Міністра внутрішніх справ і, який реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій, а тому дохід чоловіка має виключатися з розрахунку середнього місячного доходу сім`ї. Таким чином, рішення Центрального управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради про відмову у призначені допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам є протиправним та підлягає скасуванню, у зв`язку з чим вимушена звернутися до суду за захистом порушених прав та законних інтересів неповнолітніх дітей.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.09.2024 в адміністративній справі №160/14942/24 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Центрального управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради про відмову у призначені допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам №1489822916-2024-1 в частині відмови особам із складу членів сім`ї ОСОБА_1 в частині, а саме: неповнолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , у нарахуванні допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам. Зобов`язано Центральне управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.03.2024 р. про призначення допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам в частині, а саме: неповнолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , з урахуванням висновків суду. В задоволенні решти позовним вимог – відмовлено. 
Відповідачем на вказане рішення суду подана апеляційна скарга, в якій зазначено на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, та просить скасувати рішення суду та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
Відповідно до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.
Від Центрального управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання про заміну відповідача, якою просив в частині позовних вимог щодо призначення та виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам відповідача Центральне управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради на правонаступника прав та обов`язків - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Ухвалою Третього апеляційного суду від 03 квітня 2026 р. здійснено процесуальне правонаступництво відповідача (скаржника) Центрального управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. 
Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 , її неповнолітні діти ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є внутрішньо переміщеними особами та перебувають на обліку в Центральному управлінні соціального захисту населення Дніпровської міської ради з 12.04.2022 по 07.12.2023 за адресою фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 ; з 07.12.2023 по теперішній час за адресою фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 .
Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 .
Вперше допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам ОСОБА_1 та її неповнолітнім дітям: ОСОБА_3 та ОСОБА_2 призначено з 01.03.2022, терміном на шість місяців, відповідно до Порядку №332.
У подальшому, виплату допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам автоматично продовжено на один шестимісячний період з 01.08.2023 по 31.01.2024, та на один місяць без додаткового звернення з 01.02.2024.
Згідно Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених, допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам виплачено:
- ОСОБА_1 - з 01.03.2022 по 30.11.2023 у розмірі 5000,00 грн. щомісячно (2000,00 грн. - працездатна особа ОСОБА_1 та 3000,00 грн. – малолітня дитина ОСОБА_2 ); з 01.12.2023 по 29.02.2024 у розмірі 6000,00 грн. щомісячно (3000, 00 грн. - особа з інвалідністю ІІ групи ОСОБА_1 та 3000,00 грн. - малолітня дитина ОСОБА_2 );
- ОСОБА_3 - з 01.03.2022 по 29.02.2024 у розмірі 3000,00 грн. щомісячно (неповнолітня особа).
12.03.2024 ОСОБА_1 , як уповноважений представник сім`ї, звернулась до Центрального управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради із заявою про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам. 
До заяви додано довідку про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв?язку з військовою агресією російської федерації проти України від 12.03.2024 р. №50001603234, видану начальником 16 державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області, про те, що ОСОБА_4 в період з 24.02.2022 по теперішній час брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв?язку з військовою агресією російської федерації проти України.
За цією заявою Центральним управлінням соціального захисту населення Дніпровської міської ради проведений розрахунок середньомісячного сукупного доходу сім`ї за період з 01.10.2023 по 31.12.2023: ОСОБА_1 - 48 856,71 грн. (заробітна плата та пенсія); ОСОБА_3 - 4 530,00 грн. (стипендія); ОСОБА_4 - 172 264,40 грн. (грошове забезпечення військовослужбовця).
Згідно розрахунку, сукупний дохід сім`ї за три місяці - 225 651,11 грн., сукупний середньомісячний дохід сім?ї - 75 217,04 грн., кількість членів сім`ї – 4, середньомісячний дохід члена сім`ї - 18 804,26 грн.
Чотири розміри прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, на 01.01.2024 - 9 444,00 грн.
При цьому, до розрахунку середньомісячного сукупного доходу враховано грошове забезпечення чоловіка позивача, так як в п. 8 Порядку №632 не зазначено працівників ДСНС. 
Рішенням Центрального управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради №1489822916-2024-1 про відмову в призначенні допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам ОСОБА_1 автоматично продовжено виплату допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, згідно пункту 13-1 Порядку №332, як особі з інвалідністю. 
При цьому, іншим особам із складу членів сім?ї відмовлено у призначенні допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам на підставі п. 13-2 Порядку №332 у зв`язку з тим, що середньомісячний сукупний дохід на одного отримувача в сім`ї (18804,26 грн.) перевищує чотири розміри прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (9444,00 грн.).
Листом від 28.05.2024 №15/8-620 Центральне управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради повідомило позивача про відсутність права на допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам, у інших членів її сім`ї, так як середньомісячний сукупний дохід на одного отримувача в сім`ї протягом тримісячного періоду, за який враховуються доходи, на момент продовження виплати допомоги, перевищує чотири розміри прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, на 1 січня року, в якому приймається рішення про призначення допомоги. 
Надаючи оцінку спірним відносинам, суд апеляційної інстанції зазначає таке.
Відповідно до преамбули Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII (Закон № 1706-VII) цей Закон відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.
Внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.
Згідно із частиною другою цієї статті Закону № 1706-VII адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.
Факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення (частина перша та друга статті 4 Закону №1706-VII).
Частиною першою статті 5 Закону №1706-VII визначено, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.
За змістом статті 2 Закону №1706-VII Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.
Згідно із частинами другою та третьою статті 7 Закону №1706-VII Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.
Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина з інвалідністю та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.
В свою чергу, колегія суддів наголошує на тому, згідно з п. 8 Порядку №632, при визначенні середньомісячного доходу сім`ї для призначення державної соціальної допомоги не враховується грошове забезпечення осіб, які беруть безпосередню участь у заходах із забезпечення оборони держави. 
Чоловік позивача — працівник ДСНС, яка є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого координується МВС. Він бере участь у заходах із забезпечення оборони України, тому його доходи мають виключатися з розрахунку середньомісячного доходу сім`ї. 
Перевищення порогу доходу: доходи сім`ї без урахування грошового забезпечення чоловіка не перевищують чотири прожиткові мінімуми для осіб, які втратили працездатність, встановлені на 01.01.2024 (ч. 2 ст. 7 Закону України «Про допомогу внутрішньо переміщеним особам»). 
Відповідно, умова про перевищення доходу, зазначена в листі відповідача від 28.05.2024, є необґрунтованою. Право на допомогу відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про допомогу внутрішньо переміщеним особам», неповнолітні діти, члени сім`ї позивача, мають право на державну соціальну допомогу, якщо їхній середньомісячний дохід не перевищує установленого прожиткового мінімуму. Відмова управління порушує це право.
Верховний Суд у справі №160/12308/22 наголосив на тому, що соціальні гарантії, зокрема допомога внутрішньо переміщеним особам, повинні призначатися відповідно до змісту закону та з урахуванням усіх обставин справи, а не лише формального підходу до обчислення доходу. Верховний Суд підкреслює, що відмова в соціальних виплатах на підставі неповного або хибного обчислення доходу сім`ї є неправомірною і таке рішення має бути скасовано.
З огляду на вищезазначене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.
Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та надано їм належну юридичну оцінку, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Керуючись статтями 241-245, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Центрального управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області - залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 липня 2024 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 07 квітня 2026 р. та оскарженню в касаційному порядку не підлягає згідно частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий - суддя С.В. Сафронова 

суддя А.О. Коршун 

суддя Д.В. Чепурнов