Справа №: 452/4816/25 
Провадження №: 2-о/343/39/26 

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2026 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:
головуючого судді – Керніцького І. І.,
секретаря – Луцик Т. В.,

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області справу за розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Долинського районного суду Івано - Франківської області в порядку загального позовного провадження, цивільну справу № 452/4816/25, за заявою ОСОБА_1 про встановлення фактів що мають юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позицій сторін:
Заявник ОСОБА_1 , в інтересах якої діє її представник адвокат Комарницький Е.Г., звернулася до суду із заявою (а.с. 1-4), в якій просить:
Встановити факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є рідним братом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 .
В обґрунтування заявлених вимог зазначає те, що вона, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є рідною сестрою ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 . Однак документи, що підтверджують їхні родинні зв`язки, зокрема свідоцтво про народження брата не збереглися. ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_2 – помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 . До цього він постійно проживав разом з нею, оскільки в наслідок загального захворювання був інвалідом І групи та потребував стороннього догляду, який вона йому забезпечувала. 02 серпня 1950 року їхню сім`ю, а це на той час ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було репресовано та вивезено всією сім`єю із с. Нижня-Ботівка, був. Боринського району Львівської області за рішенням особливої наради при МДБ СРСР на спецпоселення в Іркутську область з якого були звільненні 1958 році, що підтверджується довідкою від 15.04.1993 року № 4/5-Р-8933с виданою управління внутрішніх справ Львівської області. Згодом після ухвалення Закону Української РСР від 17.04.1991 року «Про реаблітіацію жертв політичних репресій на Україні» вся їхня родина була офіційно реабілітована з поверненням конфіскованого майна або його вартості. Так, при народженні її прізвище було – « ОСОБА_7 » і вона є донькою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . З братом вони народились в один день ІНФОРМАЦІЯ_1 , у с.Андора, Тайшенського району, Іркутської області, коли їхні батьки там проживали, що зокрема підтверджується паспортом серії НОМЕР_3 , виданим Дрогобицьким МВ УМВС України у Львівській області від 11.06.1996 року та паспортом серії НОМЕР_4 , виданим Турківським РВ УМВС України у Львівській області від 12.12.1997 року. Також, згідно даних будинкової книги вона, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були разом зареєстровані та проживали разом у будинку с.Нижня, Турківського району, Львівської області.
Згодом ОСОБА_2 проходив військову службу, де згідно даних його послужної картки серії НОМЕР_5 також містяться відомості про сімейний стан, де прямо зазначено ім`я рідно сестри – ОСОБА_1 . Цей запис є важливим документальним підтвердженням їхньої спорідненості, адже військові документи завжди містили перевірені дані про найближчих родичів. Таким чином, факт проходження служби та відповідні записи про сімейний стан підтверджують те, що ОСОБА_2 та вона - ОСОБА_8 є братом і сестрою. 08 серпня 1992 року вона зареєструвала шлюб, внаслідок чого її прізвище з « ОСОБА_7 » було змінено на « ОСОБА_9 », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_6 , яке видане Верхенською сільською радою Турківського району Львівської області, актовий запис № 15. Після смерті брата відкрилася спадщина на належне йому майно. У встановлений законом порядок, після смерті ОСОБА_2 , вона звернулася до нотаріусу із заявою про прийняття спадщини. Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті брата, їй було відмовлено, та надано роз`яснення про необхідність підтвердження родинних відносин між нею та ОСОБА_2 . Внаслідок примусового виселення та умов спецпоселення значна частина особистих документів не збереглася, що ускладнює підтвердження окремих фактів їхнього життя та родинних зв`язків. В зв`язку з цим свідоцтво про народження її брата також не збереглося, а отримати нове не є можливим, оскільки відносини у цивільних та сімейних справах між Україною та російською федерацією було врегульовано Конвенцією про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року, в редакції Протоколу до неї 1997 року (далі – Конвенція 1993 року), статтею 5 якої передбачалось, що при виконанні Конвенції компетентні установи юстиції Договірних Сторін зносились один з одним через свої центральні органи, якщо тільки Конвенцією,1993 року, не встановлений інший порядок зносин.
У судове засідання заявниця ОСОБА_1 не прибула. Її представник - адвокат Комарницький Е.Г. звернувся до суду з клопотання про розгляд даної справи за його відсутності.
ІІ. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі:
03 лютого 2026 року ухвалою суду відкрито провадження у даній справі.
ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є рідною сестрою ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 . Однак документи, що підтверджують їхні родинні зв`язки, зокрема свідоцтво про народження брата не збереглися. ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_2 – помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 . До цього він постійно проживав разом з нею, оскільки в наслідок загального захворювання був інвалідом І групи та потребував стороннього догляду, який вона йому забезпечувала. 02 серпня 1950 року їхню сім`ю, а це на той час ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було репресовано та вивезено всією сім`єю із с. Нижня-Ботівка, був. Боринського району Львівської області за рішенням особливої наради при МДБ СРСР на спецпоселення в Іркутську область з якого були звільненні 1958 році, що підтверджується довідкою від 15.04.1993 року № 4/5-Р-8933с виданою управління внутрішніх справ Львівської області. Згодом після ухвалення Закону Української РСР від 17.04.1991 року «Про реаблітіацію жертв політичних репресій на Україні» вся їхня родина була офіційно реабілітована з поверненням конфіскованого майна або його вартості. Так, при народженні її прізвище було – « ОСОБА_7 » і вона є донькою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . З братом вони народились в один день ІНФОРМАЦІЯ_1 , у с.Андора, Тайшенського району, Іркутської області, коли їхні батьки там проживали, що зокрема підтверджується паспортом серії НОМЕР_3 , виданим Дрогобицьким МВ УМВС України у Львівській області від 11.06.1996 року та паспортом серії НОМЕР_4 , виданим Турківським РВ УМВС України у Львівській області від 12.12.1997 року. Також, згідно даних будинкової книги вона, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були разом зареєстровані та проживали разом у будинку с.Нижня, Турківського району, Львівської області. Згодом ОСОБА_2 проходив військову службу, де згідно даних його послужної картки серії НОМЕР_5 також містяться відомості про сімейний стан, де прямо зазначено ім`я рідної сестри – ОСОБА_1 . Цей запис є важливим документальним підтвердженням їхньої спорідненості, адже військові документи завжди містили перевірені дані про найближчих родичів. Таким чином, факт проходження служби та відповідні записи про сімейний стан підтверджують те, що ОСОБА_2 та вона - ОСОБА_8 є братом і сестрою. 08 серпня 1992 року вона зареєструвала шлюб, внаслідок чого її прізвище з « ОСОБА_7 » було змінено на « ОСОБА_9 », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_6 , яке видане Верхенською сільською радою Турківського району Львівської області, актовий запис № 15. Після смерті брата відкрилася спадщина на належне йому майно. У встановлений законом порядок, після смерті ОСОБА_2 , вона звернулася до нотаріусу із заявою про прийняття спадщини. Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті брата, їй було відмовлено, та надано роз`яснення про необхідність підтвердження родинних відносин між нею та ОСОБА_2 . Внаслідок примусового виселення та умов спецпоселення значна частина особистих документів не збереглася, що ускладнює підтвердження окремих фактів їхнього життя та родинних зв`язків.
Таким чином, спір виник з приводу встановлення факту родинних відносин та факту постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.
ІV. Оцінка суду:
Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ст. 4 ЦПК України).
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:
- згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;
- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;
- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;
- встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Згідно із ст. 318 ЦПК України, у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено, зокрема, який факт заявник просить встановити та з якою метою. Мета встановлення факту - це ті наслідки, настання яких бажав би заявник.
Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами та у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Заявниками у справі про встановлення факту родинних відносин можуть бути, зокрема, спадкоємці померлої особи, котрі мають право на спадщину, проте, не мають відповідних документів, котрі підтверджують кровний зв`язок із померлим, або у цих документах була допущена помилка, яку не можна виправити позасудовим шляхом.
Згідно із роз`ясненнями, викладеними в абз. 2 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.
Відповідно до абз. 2 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30.05.2018 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.
Для заявниці встановлення факту родинних відносин має юридичне значення, оскільки дозволить реалізувати їй право на прийняття спадщини, як спадкоємиці першої черги за законом.
Тобто, фактично метою заявниці при зверненні до суду є встановлення факту родинних відносин і її постійного проживання, як спадкоємиці, зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України.
Суд встановив, що заявниця ОСОБА_1 є рідною сестрою ОСОБА_2 .
На підставі викладеного, ст. 15, 29, 76-81, 229, 293, 294, 315, 318 ЦПК України, та керуючись ст. 258, 259, 263-265, 268, 273, 319, 354, 355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факт родинних відносин задовольнити.
Встановити факт родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є рідним братом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення безпосередньо до Івано - Франківського апеляційного суду.
Повний текст рішення суду виготовлено 25.02.2026. Оригінал рішення знаходиться в матеріалах справи.
Заявниця: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 

Суддя Долинського районного суду    І.І. Керніцький