ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 641/2225/23      Головуючий суддя І інстанції  ОСОБА_1 
Провадження № 11-кп/818/213/26    Суддя доповідач               ОСОБА_2 

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого      ОСОБА_2 
суддів       ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , 
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
за участю прокурора    ОСОБА_6 ,
захисника      ОСОБА_7 ,
обвинуваченого     ОСОБА_8 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Харків апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні  ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_10 на вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 30 жовтня 2024 року у кримінальному провадженні, внесеному 27 березня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12023221070000469, за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Вербівка Балаклійського району Харківської області, одруженого, непрацюючого, не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.111-1 КК України,

УСТАНОВИЛА:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини:

Вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 30 жовтня 2024 року  ОСОБА_8 засуджено за ч. 4 ст. 111-1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з адміністративно-господарськими та розпорядчими функціями, на строк 10 років, без конфіскації майна.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням (іспитовим строком 3 роки), з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.1 та п.2 ч.3 ст.76 цього Кодексу.
Ухвалено рішення щодо долі речових доказів та арештованого майна.

Згідно з вироком суду, в результаті ведення агресивної війни рф проти України, під час запровадженого Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 на всій території України воєнного стану, який неодноразово продовжувався, у березні 2022 року збройними формуваннями рф окуповано м.Балаклія Ізюмського району Харківської області з встановленням контролю над життєдіяльністю вказаного району.
ОСОБА_11 , будучи громадянином України, незважаючи на зобов`язання по неухильному додержанню Конституції та законів України, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій та їх наслідки, з мотивів непогодження з політикою представників української державної влади, підтримуючи ідеї проросійської спрямованості, будучи обізнаним про факт ведення рф агресивної війни проти України з метою підтримки держави-агресора, її окупаційної адміністрації на тимчасово окупованих територіях України та збройних формувань рф та завдання шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, переслідуючи мету отримання прибутку та провадження господарської діяльності у взаємодії з окупаційною адміністрацією держави-агресора, на початку серпня 2022 року під час окупації Балаклійської територіальної громади Ізюмського району Харківської області, добровільно надав згоду голові тимчасової окупаційної адміністрації м. Балаклія ОСОБА_12 на зайняття посади виконуючого обов`язки директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Балаклійське хлібоприймальне підприємство» (код ЄДРПОУ 33582325) (далі - ТОВ «Балаклійське ХПП»), що розташоване за адресою: Харківська область, Ізюмський район, м. Балаклія, вул. Вторчерметівська, б. 1.
В результаті цього у ОСОБА_13 , який перебував на території Балаклійської територіальної громади, на початку серпня 2022 року, виник злочинний умисел, направлений на провадження господарської діяльності у взаємодії з незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території, у тому числі окупаційною адміністрацією держави-агресора.
Після цього, з метою реалізації свого злочинного умислу, отримання прибутку, забезпечення економічних програм та завдань окупаційної адміністрації м. Балаклія, обіймаючи посаду керівника ТОВ «Балаклійське ХПП», ОСОБА_14 у період з початку серпня 2022 року добровільно проваджував господарську діяльність вказаного підприємства, що виражалося в проведенні ним на його території нарад з працівниками підприємства, на яких надавалися вказівки щодо провадження господарської діяльності, розподілу роботи між працівниками, а також здійсненні інших організаційно-розпорядчих функцій як керівника з метою організації роботи підприємства; укладенні 01.08.2022 договору № 1 «Складского хранения зерна» між «Трудовым колективом «Балаклейское хлебоприемное предприятие» и поклажедавцем ОСОБА_15 » про прийняття на зберігання до підприємства сільськогосподарської продукції; укладенні 10.08.2022 договору № 2 «Складского хранения зерна» між «Трудовым колективом «Балаклейское хлебоприемное предприятие» и поклажедавцем ФОП ОСОБА_16 » про прийняття на зберігання до підприємства сільськогосподарської продукції.

В апеляційній скарзі прокурор просить оскаржуваний вирок щодо ОСОБА_13 скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосуванням закону, який не підлягає застосуванню - ст. 75 КК України, що потягло неправильне та безпідставне звільнення останнього від відбування покарання, та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості; невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження. Ухвалити новий вирок апеляційним судом, яким призначити ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 111-1 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з адміністративно-господарськими та розпорядчими функціями, на строк 10 років, з конфіскацією всього належного йому майна.
В обґрунтування посилається на те, що суд безпідставно звільнив від відбування покарання особу, що вчинила злочин проти основ національної безпеки України, добровільно співпрацювала з незаконно створеними окупаційними силами органами влади на окупованій території в умовах повномасштабної війни. Вказане свідчить про підтримку ОСОБА_8 дій держави-агресора та можливість продовжувати дії, спрямовані на завдання шкоди державі, проживаючи на території, наближеної до лінії фронту.
Також посилається, що у вироку не в повному обсязі враховано дані, які характеризують особу обвинуваченого, та всупереч ч.5 ст.314 КПК України судом не вирішено питання щодо складання досудової доповіді щодо обвинуваченого, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. 
Окрім цього, зазначає, що судом необґрунтовано визнано недопустимими доказами договір складського зберігання зерна № 3 від 03 серпня 2022 року та відповідні товарно-транспортні накладні, надані свідком ОСОБА_17 .
А також, судом необґрунтовано не прийняті у якості належних доказів деякі надані документи внутрішньо-організаційної діяльності ТК «Балаклейское ХПП» з підписами обвинуваченого в якості керівника у зазначений у фабулі обвинувачення період часу, виявлені під час досудового розслідування у приміщеннях, де провадили свою діяльність незаконно створені представниками рф органи влади безпосередньо після окупації.
Вважає , що в ході розгляду суд не був позбавлений права призначити експертне дослідження зазначених доказів в порядку ст. 333 КПК України для доведеності їх легітимності.

Захисник  ОСОБА_10 в апеляційній скарзі, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати оскаржуваний вирок щодо ОСОБА_8 , та ухвалити рішення, яким закрити кримінальне провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, за відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ч.4 ст.111-1 КК України. 
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що у формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним, не зазначено та не встановлено, які конкретні протиправні дії чи бездіяльність вчинив ОСОБА_8 всупереч вимогам законодавства України. 
Під час судового розгляду не було встановлено жодного факту здійснення обвинуваченим будь-яких господарських операцій щодо реалізації продукції, виконання робіт та/або надання послуг вартісного характеру у взаємодії з державою-агресором чи незаконним органом влади, що були створені на тимчасово окупованій території України та/або на виконання їх завдань чи програм.
З досліджених судом доказів вбачається, що у діях ОСОБА_8 відсутня обов`язкова ознака злочину - суспільна небезпечність.
Звертає увагу, що ОСОБА_8 , реалізуючи своє право на працю, гарантоване Конституцією України, Міжнародним пактом про громадянські і політичні права, Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та на виконання своїх трудових обов`язків як найманий працівник ТОВ «Балаклійське ХПП» виходив на роботу з метою збереження майна Товариства разом з іншими найманими працівниками.
Також зауважує, що ОСОБА_8 не виконував та не мав наміру виконувати жодних приписів прийнятих незаконними органами. Жодних реєстраційних дій щодо створення юридичної особи відповідно до законодавства держави-агресора ОСОБА_18 вчинено не було, а висновок суду про те, що ОСОБА_8 був призначений керівником представниками окупаційної влади є таким, що не підтверджується матеріалами справи.

Позиції інших учасників судового провадження

Прокурор в судовому засіданні частково підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, та просив її задовольнити з врахуванням Постанови Верховного Суду від 11 червня 2025 року (№ 51-5923км23) по даному кримінальному провадженню. Апеляційну скаргу захисника просив залишити без задоволення, оскільки вина обвинуваченого повністю підтверджується наявними та дослідженими судом доказами.

Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні з врахуванням Постанови Верховного Суду від 11 червня 2025 року (№ 51-5923км23) по даному кримінальному провадженнюпросили вирок суду залишити без змін. Апеляційну скаргу прокурора вважали необґрунтованою та просили залишити без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, пояснення обвинуваченого та його захисника з приводу апеляційних скарг, обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів, з урахуванням положень ст.404 КПК України, згідно з якими суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційних скарг, дійшла висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають за таких підстав.

Мотиви суду

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. 
Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів – з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги захисника про недоведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.111-1 КК України, колегія суддів зазначає наступне.
Проаналізувавши матеріали справи, а також зміст оскаржуваного вироку, колегія суддів дійшла висновку, що винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.111-1 КК України, повністю та об`єктивно підтверджується дослідженими у ході судового розгляду доказами, які, в свою чергу, є належними, достовірним і допустимими, а також взаємодоповнюючими та, при їх системному аналізі, достатніми для вирішення кримінального провадження.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, під час судового розгляду судом першої інстанції було допитано та надано об`єктивну оцінку показанням, а саме: 
- показаннями свідка ОСОБА_19 , який пояснив в судовому засіданні, що з грудня 2021 року і до теперішнього часу працює в.о. директора ТОВ «Балаклійське ХПП». Будь-яких вказівок залишатися на роботі, зберігати майно, а також здійснювати будь-яку господарську діяльність він нікому не давав, на керування підприємством ОСОБА_8 також не уповноважував;
- показаннями свідка ОСОБА_20 , яка пояснила в судовому засіданні, що вона працювала на ТОВ «Балаклійське ХПП» начальником виробництва. 18 липня 2022 року на підприємстві відбулися збори працівників за участі голови окупаційної влади Шевченка та ОСОБА_21 , яка в тимчасовій адміністрації була відповідальна за всі ХПП, які пропонували відновити роботу підприємства. Свідок підтвердила, що ОСОБА_22 повідомив про те, що ОСОБА_8 буде новим директором підприємства. Свідок спільно з ОСОБА_8 запросили на роботу бухгалтера та економіста, після чого підприємство розпочало роботу. На початку серпня 2022 року ОСОБА_8 повідомив їй, що його призначили в.о. директора ТОВ «Балаклійське ХПП», хоча він від цього був не в захваті. На думку свідка, ОСОБА_8 призначив на посаду голова тимчасової окупаційної адміністрації Шевченко. Зі слів свідка вбачається, що кожного ранку ОСОБА_8 проводив наради з приводу організації роботи на підприємстві;
- показаннями свідка ОСОБА_23 , яка в судовому засіданні пояснила, що вона працювала на підприємстві ТОВ «Балаклійське ХПП» з 2007 року по грудень 2022 року та під час окупації м.Балаклія з 08.08.2022 року працювала бухгалтером ТОВ «Балаклійське ХПП». Зазначену посаду свідку запропонували ОСОБА_11 та ОСОБА_20 . На той час в.о. директора був ОСОБА_11 , хто його призначив свідку невідомо. Свідок зазначила, що на складі було багато висівок, ОСОБА_14 сказав, щоб реалізовували висівки населенню в якості корму для худоби;
- показаннями свідка ОСОБА_24 , яка в судовому засіданні пояснила, що з 2018 року вона працювала на посаді головного економіста ТОВ «Балаклійське ХПП». Почала працювати за запрошенням в.о. директора ОСОБА_8 безпосередньо на підприємстві на початку серпня 2022 року та до 30.08.2022 року, нараховувала заробітну плату на підставі табелів, які складала ОСОБА_25 , була вказівка зберегти зерно. Від імені ТОВ «Балаклійське ХПП» договори підписувалися в.о. директора ОСОБА_8 . Свідок також підтвердила, що за час окупації саме ОСОБА_8 керував підприємством, чи приймав він участь у нарадах окупаційної влади їй невідомо;
- показаннями свідка ОСОБА_26 , яка в судовому засіданні пояснила, що з 2007 року по теперішній час працює на посаді головного бухгалтера ТОВ «Балаклійське ХПП». Чи уповноважував хтось ОСОБА_8 на керування підприємством на період відсутності ОСОБА_19 під час окупації, їй невідомо. До окупації м.Балаклія у разі відпустки директора ТОВ «Балаклійське ХПП» його обов`язки виконував ОСОБА_8 , про це зазначалось у наказі про відпустку;
- показаннями свідка ОСОБА_27 , яка в судовому засіданні пояснила, що працює на ТОВ «Балаклійське ХПП» техніком-лаборантом, проживає у будинку на території підприємства. Під час окупації підприємством керували ОСОБА_8 та ОСОБА_25 ;
- показаннями свідка ОСОБА_28 , яка пояснила, що до, під час та після окупації м.Балаклії працювала у ТОВ «Балаклійське ХПП» вагарем, здійснювала облік прийнятого зерна, про що складала накладні. ОСОБА_8 був в.о. голови ТОВ «Балаклійське ХПП»;
- показаннями свідка ОСОБА_29 , який в судовому засіданні пояснив, що працював різноробочим ТОВ «Балаклійське ХПП». Свідок повідомив, що у серпні 2022 року підприємством керував ОСОБА_14 ;
- показаннями свідка ОСОБА_30 , яка пояснила, що працювала інженером з охорони праці на ТОВ «Балаклійське ХПП», під час окупації залишалася у місті, до 19.07.2022 на ХПП вона не з`являлась. Вона повідомила, що ОСОБА_11 ніяких наказів їй не надавав, хоча відомо, що він був головний на підприємстві;
- показаннями свідка ОСОБА_31 , який пояснив, що у 2022 році після збору врожаю зерна приїхав на ТОВ «Балаклійське ХПП» та домовився з раніше знайомим йому ОСОБА_8 про прийняття зерна на зберігання, про що безпосередньо на підприємстві вони уклали договір, викладений російською мовою, та склали інші супутні документи;
- показаннями свідка ОСОБА_17 , який пояснив, що він є одноосібним виробником зерна. У серпні 2022 року він зібрав врожай зерна, власних приміщень для зберігання у нього немає, тому у серпні 2022 року він здав зерно на зберігання до ТОВ «Балаклійське ХПП», про що уклав договір. Договір зберігання йому видали працівниці ХПП, з ОСОБА_8 він не спілкувався, тільки бачив його на території підприємства;
- показаннями свідка ОСОБА_32 , яка пояснила, що вона є фізичною особою-підприємцем, займається вирощуванням та продажем зернових культур. Влітку 2022 року зібраний врожай свідок відвезла на зберігання у ТОВ «Балаклійске ХПП», про що була складена накладна, а пізніше свідкові надано бланк договору. Коли здавали зерно, на підприємстві були тільки жінки. Особисто з ОСОБА_8 вона не знайома;
- показаннями свідка ОСОБА_16 , який пояснив, що у нього немає технічної можливості зберігати зібраний врожай зерна. Влітку 2022 року він дізнався, що відновив роботу Балаклійський елеватор. Під час окупації м.Балаклія він зібрав врожай зерна та привіз на зберігання до ТОВ «Балаклійське ХПП», про що на території підприємства, на другому поверсі в адміністративному корпусі, уклав договір з в.о. директора ОСОБА_8 .
Поряд з цим, суд першої інстанції дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.111-1 КК України, повністю та об`єктивно підтверджується дослідженими у ході судового розгляду письмовими доказами:
- наказом ТОВ «Балаклійське ХПП» № 17/03 від 17.03.2022, відповідно до якого призупинено дію трудових договорів з 18.03.2022 до відновлення виробничого процесу, але не пізніше дня припинення або скасування воєнного стану; 
- розпорядженням ТОВ «Балаклійське ХПП» № 133 про прийняття на роботу від 01.03.2019, згідно якого ОСОБА_8 з 01.03.2019 прийнято на роботу на посаду головного інженера; 
- розпорядженням ТОВ «Балаклійське ХПП» про припинення трудового договору від 02.12.2022, яким ОСОБА_8 з 02.12.2022 звільнено з посади головного інженера за погодженням сторін; 
- статутом ТОВ «Балаклійське ХПП», відповідно до п. 10.3 якого обрання директора товариства належить до компетенції Загальних зборів учасників товариства; 
- ОСОБА_33 від 03.02.2023, ОСОБА_16 від 18.01.2023, ОСОБА_31 від 19.01.2023 про добровільну видачу вказаними особами документів для їх долучення до матеріалів кримінального провадження; 
- протоколом огляду місця події від 03.02.2023, з якого слідує, що в приміщенні адміністративної будівлі ВП № 1, яка знаходиться за адресою: вул. Жовтнева, 33,м.Балаклія, Ізюмський район, Харківська область, ОСОБА_26 добровільно надала для огляду та подальшого долучення до матеріалів кримінального провадження документи, серед яких табелі обліку використання робочого часу по ТК «Балаклейское хлебоприемное предприятие» за липень 2022 року за підписом начальника цеху, табель обліку використання робочого часу за липень 2022 року за підписом начальника цеху, з яких вбачається провадження діяльності підприємства та облік робочого часу працівників за липень 2022 року; 
- договором № 1 «Складского хранения зерна» від 01.08.2022, який укладений між «Трудовым колективом «Балаклейское хлебоприемное предприятие» в лице и.о. директора ОСОБА_34 и поклажедавца ОСОБА_15 », та відповідних товарно-транспортних накладних за липень - серпень 2022 року, відповідно до яких здійснювалось приймання Балаклійським ХПП зерна на зберігання; 
- договором № 2 «Складского хранения зерна» від 10.08.2022, який укладений між «Трудовым колективом «Балаклейское хлебоприемное предприятие» в лице и.о. директора ОСОБА_34 и поклажедавца ФОП ОСОБА_16 », та відповідних товарно-транспортних накладних за серпень 2022 року, відповідно до яких здійснювалось приймання Балаклійським ХПП зерна на зберігання.
Таким чином, суд першої інстанції дослідив усі обставини, які мали значення для прийняття рішення в справі, повно та всебічно перевірив зібрані під час досудового розслідування докази та дав їм кожному окремо та у сукупності належну оцінку, що вказує наведений у вироку аналіз доказів, з яким погоджується і колегія суддів.
Доводи захисника про відсутність в діях ОСОБА_8 складу злочину, передбаченого ч.4 ст.111-1 КК України, оскільки під час судового розгляду не було встановлено жодного факту здійснення обвинуваченим будь-яких господарських операцій щодо реалізації продукції, виконання робіт та/або надання послуг вартісного характеру у взаємодії з державою-агресором чи незаконним органом влади, що були створені на тимчасово окупованій території України та/або на виконання їх завдань чи програм не є слушними, оскільки здійснення господарської діяльності, яку провадив ОСОБА_8 у липні – серпні 2022 року, полягала у фактичному керуванні підприємством ТОВ «Балаклійське ХПП», та поза розумним сумнівом доводиться дослідженими в сукупності зазначеними доказами. У даному випадку діяльність ОСОБА_8 полягала у фактичному керуванні господарським підприємством щодо здійснення господарської діяльності, при цьому останній був призначений керівником підприємства саме представниками окупаційної влади, а тому його дії підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.111-1 КК України, та відповідно є суспільно-небезпечними.
Поряд з цим, відсутність наявного наказу представника окупаційної влади про призначення ОСОБА_8 директором підприємства, в даному випадку не спростовує його винуватості за наявності інших зібраних у справі доказів в їх сукупності, в тому числі шляхом допиту в судовому засіданні свідків та дослідження інших доказів-документів.
Також не є слушними доводи захисника про те, що ОСОБА_8 виходив на роботу з метою збереження майна Товариства разом з іншими найманими працівниками, оскільки у період липень - серпень 2022 року керівництво підприємства та загальні збори працівників на виконання функцій директора ОСОБА_8 не уповноважували. Що також було підтверджено показаннями свідка ОСОБА_19 , який пояснив в судовому засіданні, що з грудня 2021 року і до теперішнього часу працює в.о. директора ТОВ «Балаклійське ХПП». Будь-яких вказівок залишатися на роботі, зберігати майно, а також здійснювати будь-яку господарську діяльність він нікому не надавав, на керування підприємством ОСОБА_8 не уповноважував.
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно, з додержанням вимог ст.94 КПК України, критерію «поза розумним сумнівом» оцінив усі наявні докази, прийшов до обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення та цілком вірно кваліфікував його дії саме за ч.4 ст.111-1 КК України, а доводи захисника в апеляційній скарзі про недоведеність вини обвинуваченого не є слушними і не підлягають задоволенню.
Разом з тим, щодо доводів сторони обвинувачення в частині визнання судом першої інстанції низки доказів недопустимими та неналежними, колегія суддів зазнає наступне.
Так, відповідно до правового висновку, який міститься у постанові Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі №204/4521/18, відповідно до п.16 ч.1 ст.7 КПК України, однією з загальних засад кримінального провадження є безпосередність дослідження показань, речей і документів. Згідно з ч.ч.1,2 ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом. 
Збирання та подання доказів у кримінальному провадженні є різними способами одержання доказової інформації з огляду на їх відмінну правову природу, а саме: збирання доказів відбувається через інститут слідчих дій, а подання доказів здійснюється особою добровільно шляхом передачі слідчому, прокурору предметів або документів, які, на її думку, мають значення для кримінального провадження. Під час отримання предметів та документів, представлених особою для залучення їх до справи як доказів, орган дізнання, слідчий або суд повинні допитати цю особу з метою з`ясування джерела та обставин їх отримання, потім здійснити огляд цих предметів або документів і процесуально зафіксувати їх отримання. 
Так, відповідно до ч.ч.1,2 ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Згідно зі ст.85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Поряд з цим, суд першої інстанції вірно визнав обґрунтованими доводи сторони захисту щодо недопустимості доказів, отриманих стороною обвинувачення від ОСОБА_17 , а саме договору складського зберігання зерна №3 від 03 серпня 2022 року та відповідних товарно-транспортних накладних, оскільки під час допиту у якості свідка ОСОБА_17 підтвердив відсутність добровільної видачі вказаних документів органу досудового розслідування, а процедура тимчасового вилучення цих документів органом досудового розслідування не застосовувалася.
Щодо наданих стороною обвинувачення в обґрунтування доведеності вини ОСОБА_8 «протокол № 1 общего собрания трудового коллектива от 1 августа 2022 г.; список лиц, присутствующих на общем собрании; Штатное расписание админперсонала по ТК «Балаклейское ХПП»; Штатное расписание рабочих ТК «Балаклейское ХПП»; Приказ №1 «О вступлении в должность ОСОБА_35 » от 01 августа 2022 г.; Приказ №2 «О создании инвентаризационной комиссии от 01 августа 2022 г., «Заявление» военному коменданту г. Балаклея Граниту от и.о. директора «Балаклейское хлебоприемное предприятие» ОСОБА_35 , Потребность в капитальных затратах по КП «Балаклейский хлебоприемный пункт» на период сентябрь 2022 года от и.о. директора ОСОБА_36 , «Служебная записка» начальнику Балаклейского ТУ военно-гражданской администрации Изюмского района Харьковской области ОСОБА_12 от и.о. директора «Балаклейского хлебоприемного предприятия» 29.08.2022 г., «Заявка на финансирование КП «Балаклейское хлебоприемное предприятие на сентябрь 2022 года» Главе ВГА Изюмского района Харьковской области ОСОБА_37 від и.о. Директора КП «Балаклейское хлебоприемное предприятие» ОСОБА_35 исх. №2 «10» августа 2022 г., «Акт от 20 августа 2022 года» з позначкою «Утверждаю» начальник Балаклейского ТУ ОСОБА_12 та «Утверждаю» и.о. директора КП «Балаклейское хлебоприемное предприятие» ОСОБА_35 , Список работающих сотрудников КП «Балаклейское ХПП»», то суд першої інстанції вірно зазначив, що вказані папери надруковані за допомогою комп`ютерної техніки, не містять підписів або власних написів особи, яка їх складала, не відповідають вимогам, які пред`являються до офіційних документів підприємства, а тому не можуть бути прийняті судом у якості належних доказів в підтвердження провадження господарської діяльності та вини обвинуваченого.
Поряд з цим, місцевим судом були досліджені документи, а саме: «Заявка на получение гуманитарной помощи в счет заработной платы за июнь-июль месяцы на 35 человек» начальнику Балаклейского ТУ военно-гражданской администрации Изюмского района Харьковской области ОСОБА_12 от и.о. директора КП «Балаклейское хлебоприемное предприятие» ОСОБА_35 , потребность в материалах (работах, услугах) по ПК «Балаклейское ХПП» на период август 2022 года; потребность в материалах (работах, услугах) по ПК «Балаклейское ХПП» на период сентябрь 2022 года; потребность в материалах (работах, услугах) по ПК «Балаклейское ХПП» на период октябрь 2022 года; потребность в материалах (работах, услугах) по ПК «Балаклейское ХПП» на период ноябрь 2022 года; потребность в материалах (работах, услугах) по ПК «Балаклейское ХПП» на период декабрь 2022 года; потребность в материалах (работах, услугах) по ПК «Балаклейское ХПП» на период август-декабрь 2022 года; потребность в капитальных затратах по КП «Балаклейское ХПП» на период август-декабрь 2022 года; потребность в капитальных затратах по КП «Балаклейское ХПП» на период август 2022 года; потребность в капитальных затратах по КП «Балаклейское ХПП» на период сентябрь 2022 года; потребность в капитальных затратах по КП «Балаклейское ХПП» на период октябрь 2022 года; потребность в капитальных затратах по КП «Балаклейское ХПП» на период ноябрь 2022 года; потребность в капитальных затратах по КП «Балаклейское ХПП» на период декабрь 2022 года; расчет средств на оплату труда по КП «Балаклейское ХПП» на август-декабрь 2022 года; штатное расписание сотрудников для обеспечения функционирования КП «Балаклейское хлебоприемное предприятие» в августе месяце 2022 года; штатное расписание сотрудников для обеспечения функционирования КП «Балаклейское хлебоприемное предприятие» в сентябре месяце 2022 года; штатное расписание сотрудников для обеспечения функционирования КП «Балаклейское хлебоприемное предприятие» в октябре месяце 2022 года; штатное расписание сотрудников для обеспечения функционирования КП «Балаклейское хлебоприемное предприятие» в ноябре месяце 2022 года; штатное расписание сотрудников для обеспечения функционирования КП «Балаклейское хлебоприемное предприятие» в декабре месяце 2022 года; список фактически работающих сотрудников КП «Балаклейское хлебоприемное предприятие» по состоянию на 10 августа 2022 года; заявка на финансирование КП «Балаклейское ХПП» на август 2022 года (исх. № 2 от «10» августа 2022 г.)» містять підпис від імені «И.О. Директора ОСОБА_35 », однак обвинувачений у судовому засіданні заперечив підписання ним вказаних документів, а стороною обвинувачення не було доведено належність вказаних доказів, зокрема шляхом проведення почеркознавчої експертизи, підписання вказаних документів саме обвинуваченим ОСОБА_8 . 
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції цілком обґрунтовано зробив висновок, що вказані документи не можуть бути прийняті у якості доказів на підтвердження винуватості обвинуваченого, що свідчить про повноту та об`єктивність судового розгляду та ретельне дослідження доказів обвинувачення. 
При цьому, доводи сторони обвинувачення про те, що суд першої інстанції не був позбавлений права призначити експертне дослідження зазначених доказів в порядку ст.333 КПК України є безпідставними з огляду на визначені КПК та Конституцією України фундаментальні принципи та засади кримінального провадження, а саме змагальності, диспозитивності (розподілу процесуальних функцій, згідно якого функція доведеності обвинувачення покладається на орган обвинувачення), та не можуть бути прийняті до уваги судом апеляційної інстанції.
Також не є слушними доводи сторони обвинувачення про те, що судом не вирішено питання щодо складання досудової доповіді щодо обвинуваченого, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, виходячи з наступного.
Так, за змістом ч.1 ст.314-1 КПК України досудова доповідь складається з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про міру покарання. 
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, судом першої інстанції були враховані всі дані, які характеризують особу обвинуваченого.
Поряд з цим, колегія суддів зазначає, що сукупність зазначених у вироку даних, навіть за відсутності досудової доповіді, очевидно давала змогу суду першої інстанції встановити дані, які характеризують особу обвинуваченого, та ухвалити вирок. 
Отже, відсутність досудової доповіді у цьому випадку не може бути визнана істотним порушенням норм кримінального процесуального закону, яке вплинуло чи могло вплинути на обґрунтованість ухваленого судового рішення.
При цьому, досудова доповідь має рекомендаційний характер, яку суд може врахувати, виходячи зі своїх дискреційних повноважень. Чинний КПК не містить чітких вимог щодо визнання відсутності такої доповіді правовою підставою для визнання вироку незаконним. Більш того, прокурор не зазначає у який спосіб такий недолік, на його думку, може бути усунений.
Разом з цим суд може зважити на наявні у матеріалах провадження дані, які характеризують особу обвинуваченого та які є достатніми для ухвалення вироку. 
За таких обставин відсутність досудової доповіді у матеріалах провадження не можна вважати істотним порушенням норм кримінального процесуального закону. 
Така позиція узгоджується з правовим висновком, який міститься у постанові Верховного Суду у постанові від 21 грудня 2022 року у справі №295/8690/21.
Враховуючи викладене, порушень вимог ст.290 КПК України колегією суддів не встановлено, а тому суд обґрунтовано взяв до уваги та поклав в основу вироку ті докази, які були відкриті сторонам та безпосередньо досліджені у судовому засіданні.

Разом з тим, призначаючи покарання обвинуваченому, суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, а також особу обвинуваченого, який не судимий, неодружений, не працює, має зареєстроване місце проживання, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , судом першої інстанції не встановлено.
Згідно ст.50, 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання, а також дані, які всебічно характеризують особу винного. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчинення нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з указаної мети і принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Тільки з врахуванням та належним аналізом усіх цих обставин у своїй сукупності буде досягнуто необхідного балансу верховенства права та справедливості при вирішенні цього питання.
Так, з урахуванням зазначених даних щодо особи обвинуваченого, суд першої інстанції призначив покарання  ОСОБА_8 за ч.4 ст.111-1 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з адміністративно-господарськими та розпорядчими функціями, на строк 10 (десять) років, без конфіскації майна, зі звільненням від відбування основного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України. 
Однак, враховуючи в тому числі й висновки, викладенні в постанові Верховного Суду від 11 червня 2025 року (№ 51-5923км23) під час касаційного перегляду по даному кримінальному провадженню, колегія суддів не може погодитись з зазначеним висновком суду першої інстанції, зважаючи на наступне.
Як убачається з матеріалів провадження, ОСОБА_8 хоча й обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину, однак слід враховувати самі характер і ступень тяжкості кримінального правопорушення, вчиненого проти основ національної безпеки України під час дії воєнного стану, що свідчить про його підвищену суспільну небезпечність, дані про особу ОСОБА_8 , який не судимий, неодружений, не працює, має зареєстроване місце проживання, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, а також відсутності обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Але зазначеним обставинам судом першої інстанції не було надано належної оцінки.
За таких обставин висновок суду про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 без відбування покарання та можливість застосування до нього такої правової пільги, як звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, колегія суддів вважає необґрунтованим та таким, що не відповідає зазначеним вимогам закону України про кримінальну відповідальність, а також засадам та меті покарання, визначеним ст.ст.50, 65 КК України, а тому вирок суду в цій частині не можна визнати законним та обґрунтованим, відповідно до вимог ст.370 КПК України.
У зв`язку з викладеним, на підставі ст.413, п.п.2, 4 ч.1 ст.420 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_8 скасувати в частині призначеного покарання і ухвалити свій вирок.
Призначення ОСОБА_8 реального покарання за ч.4 ст.111-1 КК України у виді штрафу у розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 000 (сто сімдесят тисяч) гривень, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з адміністративно-господарськими та розпорядчими функціями, на строк 10 років, з конфіскацією майна, яке є його власністю, на думку колегії суддів, саме таке покарання буде відповідати загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, є достатнім і необхідним для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, внесе корективи в соціально-психологічні властивості обвинуваченого, нейтралізує його негативні настанови та змусить в майбутньому додержуватись положень закону України про кримінальну відповідальність і позбавить можливості вчиняти нові злочини, а також не буде становити «особистого надмірного тягаря для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства й вимогами захисту основоположних прав особи, цілком відповідатиме вимогам та цілям, передбаченим ст.ст.50, 65 КК України.
Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково.
На підставі викладеного, керуючись ст.404, 407, 409, 413, 418, 420 КПК України, колегія суддів,-
ЗАСУДИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні  ОСОБА_9 задовольнити частково.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 залишити без задоволення.
Вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 30 жовтня 2024 року щодо  ОСОБА_8 в частині призначення покарання скасувати. 
Призначити  ОСОБА_8 за ч.4 ст.111-1 КК України покарання у виді штрафу у розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 000 (сто сімдесят тисяч) гривень, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з адміністративно-господарськими та розпорядчими функціями, на строк 10 років, з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
В решті вирок суду залишити без змін. 
Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Кримінального касаційного суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Колегія суддів: 
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4