УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд

Справа № 296/11495/25	  	Головуючий у 1-й інст. Франчук С. В.	
Категорія 130	  	Доповідач Миколайчук П.В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2026 року	м. Житомир	

Суддя Житомирського апеляційного суду Миколайчук П.В., 
із секретарем судового засідання Журавською Д.П., 
з участю захисника Крижанівського В.П.,
розглянувши справу за апеляційною скаргою захисника Крижанівського В.П. на постанову Корольовського районного суду міста Житомира від 24 грудня 2025 року, якою  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Корольовського районного суду міста Житомира від 24 грудня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,50 грн судового збору.
Згідно з постановою судді районного суду, водій ОСОБА_1 04 жовтня 2025 року о 00 год 04 хв в місті Житомирі, по вул. Бориса Лятошинського, керував автомобілем «Skoda Fabia», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки за допомогою Драгер алкотест, результат огляду - 1,44 проміле. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погодившись із вказаною постановою судді місцевого суду адвокат Крижанівський В.П. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову скасувати та закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення. 
Вважає постанову Корольовського районного суду міста Житомира від 24 грудня 2025 року такою, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, обставини досліджені неповно, а висновки не відповідають фактичним обставинам справи.
Мотиви суду з приводу перебування автомобіля ОСОБА_1 частково на пішохідному переході не узгоджуються з відеозаписом, вирвані з контексту слова ОСОБА_1 щодо того, чому він поїхав, судом інтерпретовано як визнання керування автомобілем, йому не було роз`яснено право на проходження огляду в медичному закладі, хоча з результатом огляду на місці зупинки він був незгодний (така відмова повинна бути зафіксованою). Судом не надано оцінку поясненням ОСОБА_1 щодо складання акту огляду на стан сп`яніння у його відсутність.
Також захисник зазначає, що відсутній факт керування автомобіля 04.10.2025 ОСОБА_1 як елементу об`єктивної сторони правопорушення; відсутні законні підстави проведення огляду на стан сп`яніння (ознаки сп`яніння не зазначені в протоколі і не підтверджені доказами); акт огляду на стан сп`яніння складено у відсутності ОСОБА_1 ; відсутня згода ОСОБА_1 з результатами огляду; не роз`яснено право та позбавлено можливості пройти огляд в медичному закладі, враховуючи незгоду з результатами огляду; відсутня відмова від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі.
ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, заяв про відкладення розгляду справи не надійшло, його інтереси представляє захисник, а тому суд розглядає справу без участі ОСОБА_1 .
Заслухавши пояснення захисника Крижанівського В.П. на підтвердження доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Згідно зі ст. 245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.
Висновок судді місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.
Як вірно встановив суддя місцевого суду, наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується наступними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 472768 від 04.10.2025; чеком Драгеру – 7510 (прилад АRLM 0297), згідно з яким результат огляду ОСОБА_1 становить 1,44 ‰ проміле; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направленням на огляд водія ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 04.10.2025; рапортом поліцейського взводу № 1 роти № 1 батальйону управління патрульної поліції в Житомирській області ДПП від 04.10.2025; відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.
Зміст досліджених під час судового розгляду судом першої інстанції та перевірених апеляційним судом доказів у їх сукупності дає підстави зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п. 2.9 «а» ПДР України, тобто вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
На думку апеляційного суду, процедура проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння була проведена працівниками поліції з дотриманням вимог закону.
Так, порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння закріплено у ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735(далі Інструкції), а також у Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженому Постановою КМУ 17.12.2008 №1103.
За положенням ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Огляд осіб на стан алкогольного сп`яніння здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.
Огляд особи на стан алкогольного сп`яніння, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Відповідно до п.п. 2, 3 Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів, порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Так, з матеріалів справи та відеозаписів вбачається, що за кермом автомобіля «Skoda Fabia», державний номерний знак НОМЕР_1 , був ОСОБА_1 , заперечень щодо цього він не висловлював ані в ході спілкування з поліцейськими, яким називав себе «тверезим водієм», ані при підписанні протоколу. На відеозаписі зафіксовано, що ОСОБА_1 визнав керування вказаним транспортним засобом (00-34 год). Тому суд погоджується з доводами суді першої інстанції щодо спростування наявними доказами показів свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо некерування ОСОБА_1 авто, та враховуючи, що дані особи не були допитані безпосередньо при оформленні матеріалів. 
Крім того, питання наявності в поліцейських підстав для зупинки автомобіля не впливає на можливість суду оцінити докази в контексті адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки після зупинки автомобіля ОСОБА_1 , подальші дії водія регламентувалися нормами п.2.5 ПДР та не знаходяться у причинному зв`язку з його незгодою з діями працівників поліції. Склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, не містить такого елементу, як «причина зупинки транспортного засобу». Об`єктивна сторона вказаного адміністративного правопорушення не містить у собі елементи іншого правопорушення, а тому кваліфікація діянь особи здійснюється самостійно від інших видів адміністративної відповідальності.
Під час спілкування з водієм ОСОБА_1 , у нього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. На пропозицію поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу газоаналізатора Драгер, або в медичному закладі, ОСОБА_1 погодився пройти на місці зупинки. Поліцейські надали водію запечатаний мундштук, роз`яснили порядок користування газоаналізатором, водій пройшов огляд із позитивним результатом 1,44 проміле. Далі водію роз`яснили права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, пояснили наслідки виявлення стану сп`яніння , в тому числі – і щодо заборони керування авто, склали щодо ОСОБА_1 за його присутності адміністративні матеріали, відсторонили водія від подальшого руху за кермом транспортного засобу. В ході цих дій та після роз`яснень ОСОБА_1 , не заперечував щодо виявленого стану сп`яніння, вказував ,що вживав алкоголь напередодні та пиво в обідній час, але вважав себе вже тверезим. Апеляційний суд звертає увагу, що після проходження огляду ОСОБА_1 підписав чек з приладу алкотестера Драгер, тобто ознайомився з результатами огляду, на які не надав заперечень. Разом з тим, на місці зупинки транспортного засобу працівники поліції роз`яснювали про можливість проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки або у закладі охорони здоров`я або право на відмову від такого. Незгода ОСОБА_1 з результатами огляду та визначеним станом сп`яніння не вбачається з досліджених доказів, а зміст його розмов з поліцейськими вказує на його бажання уникнути відповідальності та жаль з приводу скоєного, а не на бажання детальніше розібратися з процедурою огляду, як зазначає захисник.
Апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції з приводу того, що заперечення ОСОБА_1 про те, що акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів складався у його відсутності не спростовує факту встановлення у нього стану сп`яніння. 
Складений щодо ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та інші матеріали надані водію на ознайомлення, які той підписав, зазначивши вже в протоколі, що не вживав алкоголь; дії працівників поліції не оскаржував.
Отже, аргументи захисника щодо порушення працівниками поліції порядку огляду, що, на думку адвоката, нівелює його дійсність, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки водій пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки автомобіля з позитивним результатом 1,44 проміле, не заперечив щодо результатів огляду та не наполягав на направленні його для проведення огляду у закладі охорони здоров`я.
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.
Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не надано.
Враховуючи наведене, проходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.
За таких обставин, підстави для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 відсутні.
Керуючись ст. 294 КУпАП України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Крижанівського В.П. на постанову Корольовського районного суду міста Житомира від 24 грудня 2025 року - залишити без задоволення, а постанову Корольовського районного суду міста Житомира від 24 грудня 2025 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили після її винесення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя	П. Миколайчук