Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02.04.2026  	Справа №607/14861/25 Провадження №2/607/398/2026	

місто Тернопіль
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді Герчаківської О. Я.,
з участю секретаря судового засідання Баб`як Н. О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Великогаївської сільської ради про визнання права власності в порядку спадкування, 
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , від імені та в інтересах яких діє адвокатка Парійчук Ю. Д., звернулися до суду із позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно. 
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачів – ОСОБА_4 . 
На день смерті померлий ОСОБА_4 проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_1 , разом із доньками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . 
З метою оформлення права власності на спадкове майно за законом позивачі звернулися до Тернопільської районної державної нотаріальної контори із відповідною заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.
Постановою нотаріуса було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів.
З огляду на вказане, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять суд визнати за кожною з позивачок право власності - по 3/8 частки на житловий будинок АДРЕСА_1 , за законом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою судді від 23 липня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі №607/14861/25; постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою суду, постановленою без оформлення окремого документа у судовому засіданні 29 вересня 2025 року, витребувано від Тернопільської районної державної нотаріальної контори належним чином засвідчену копію спадкової справи № 294/2024, заведену після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .
10 жовтня 2025 року судом зареєстровано лист Тернопільської районної державної нотаріальної контори, на виконання ухвали суду від 29 вересня 2025 року, та надано копії матеріалів спадкової справи № 294/2024, заведеної після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .
12 листопада 2025 року судом зареєстровано клопотання представника позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвокатки Парійчук Ю. Д. про зміну неналежного відповідача ОСОБА_3 на Великогаївську сільську раду
У судовому засіданні 26 січня 2026 року суд протокольною ухвалою, без оформлення окремого документа, закрив підготовче провадження та призначив до розгляду справу по суті. 
Представник позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 – адвокатка Парійчук Ю. Д. в судове засідання не з`явилася, проте подала заяву у якій, просила суд проводити розгляд справи без сторони позивача, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити у повному обсязі. 
Представник відповідача Великогаївської сільської ради у судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду клопотання, в якому просив суд проводити розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує.
Частини 1, 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) визначають, що відповідач може визнати позов на будь–якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
За вказаних обставин, з підстав передбачених ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини.
17 травня 1975 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб, який було розірвано 24 червня 1994 року, що стверджується витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 00051435620, сформованим 27 травня 2025 року.
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , видане 02 жовтня 1976 року, ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 у сім`ї ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , ОСОБА_7 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 у сім`ї ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .
19 листопада 1994 року ОСОБА_8 та ОСОБА_9 зареєстрували шлюб, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 , виданим 19 листопада 1994 року Товстолузькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області.
16 листопада 1996 року ОСОБА_10 та ОСОБА_11 зареєстрували шлюб, який було розірвано 01 березня 2010 року, що стверджується витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб №00022210393, сформованим 26 лютого 2019 року.
ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 61 рік помер ОСОБА_4 , згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого повторно 23 вересня 2016 року Тернопільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Тернопільської області.
Згідно довідки № 413, виданої Великогаївською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, будинковолодіння, яке знаходиться в АДРЕСА_1 , станом на 15 квітня 1991 року рахується як двір колгоспника, згідно погосподарської книги № 2 села Застінка Товстолузької сільської ради народних депутатів на 1991-1995 року, членами двору були: голова двору – ОСОБА_3 1953 року народження; чоловік – ОСОБА_4 (помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ); дочка – ОСОБА_6 , 1976 р.н.; дочка – ОСОБА_7 , 1977 р.н.
Відповідно до свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 30 січня 1991 року, посвідчено, що цілий жилий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 , дійсно належить колгоспному двору, що складається з 4-х членів, головою якого є ОСОБА_3 на праві особистої власності.
Зі змісту інформаційної довідки, виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації 05 травня 2025 року з вих. № 415, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 , станом на 01 січня 2013 року, зареєстровано за головою колгоспного двору ОСОБА_3 на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого Тернопільського районною радою 30 грудня 1990 року на підставі рішення виконкому № 267 від 28 грудня 1990 року, та записано 30 грудня 1990 року в реєстрову книгу № 1 за реєстром № 46.
Зі змісту інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна, виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації 05 травня 2025 року з вих. № 416, житловий будинок, який розташований по АДРЕСА_1 , з господарськими будівлями, загальною площею 79,4 кв.м. (житловою 57,9 кв.м.), рахується за головою колгоспного двору ОСОБА_3 . Будівельні роботи, що потребують дозвільних документів не проводились.
05 травня 2025 року на замовлення ОСОБА_3 виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 .
10 жовтня 2025 року на запит суду від Тернопільської районної державної нотаріальної контори надійшла копія спадкової справи № 294/2024, заведеної після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .
Із матеріалів встановлено, що 20 червня 2025 року, державним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Осадчук В. Ю., розглянуто подані ОСОБА_12 , яка діє від імені та в інтересах: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , документи для видачі свідоцтв про право на спадщину за законом, на частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 , після смерті батька - ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . У справах Тернопільської районної державної нотаріальної контори заведена спадкова справа за № 294/2024 року, після смерті ОСОБА_4 , за заявою колишньої дружини померлого - ОСОБА_3 , про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 листопада 2024 року за № 1075. Спадкоємцями першої черги за законом, які прийняли спадщину за фактом спільної реєстрації разом з померлим на день смерті, є діти померлого - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою, виданою Великогаївською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області від 23 жовтня 2024 року за № 414.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, на частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 , після смерті батька – ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на майно та державної реєстрації права власності, що вбачається із постанови про відмову у вчинені нотаріальних дій № 1020/02-31 від 20 червня 2025 року.
Згідно Довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 14 листопада 2025 року, вартість житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , становить 977 836,94 грн.
Відтак, проаналізувавши вищенаведене, суд доходить до наступного висновку.
В силу ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Положеннями ст. 16 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.
Згідно із ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
При вирішенні спорів щодо спадкування майна колишнього колгоспного двору, яке придбане до 15 квітня 1991 року, належить застосовувати норми, що регулювали власність цього двору до вказаної дати, зокрема, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір таких часток визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.
Таким чином, право на частку у колгоспному дворі, яке було набуто до 15 квітня 1991 року мають всі члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили право на таку частку.
Житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 , станом на 15 квітня 1991 року мав статус колгоспного двору, голова двору була – ОСОБА_3 , 1953 року народження; інші члени: чоловік – ОСОБА_4 (помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ); дочка – ОСОБА_6 , 1976 року народження; дочка – ОСОБА_7 , 1977 року народження.
Таким чином, право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , мали ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , рівних частках, тобто по 1/4.
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 .
Після його смерті відкрилася спадщина, на 1/4 частки житлового будинку АДРЕСА_1 .
У відповідності до cт. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно cт. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Частина 3 ст. 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Таким чином, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , вважаються такими, що прийняли спадщину після смерті батька, успадкували 1/4 частини житлового будинок з надвірними будівлями і спорудами АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 в рівних частках, по 1/8 кожен, оскільки на день смерті спадкодавця були зареєстровані та проживали разом із батьком.
Водночас позивачі не можуть оформити свої спадкові права, оскільки нотаріус відмовила їм у вчиненні нотаріальної дії – видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.
Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. 
Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень – офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.
Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.
Таким чином, виникнення права власності на житлові будинки, споруди, в тому числі на житлові будинки, які відносились до колгоспного двору, не залежить від державної реєстрації цього права.
Щодо правовстановлюючого документу на вищевказане спадкове майно, то суд виходить з наступного. Пунктом 18 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, погодженої заступником Голови Верховного суду Української РСР 15 січня 1966 року, яка була чинною на час набуття сторонами по справі та спадкодавцем у власність майна колгоспного двору, передбачено процедуру отримання правовстановлюючого свідоцтва на право власності. Зокрема, у разі будівництва будинку на колгоспній землі, розташованій у смузі міста або селища міського типу, виконком місцевої Ради депутатів трудящих, на підставі витягу з рішення загальних зборів колгоспників або довідки правління колгоспу про надання земельної ділянки для будівництва, дозволу виконкому на будівництво та акту про закінчення будівництва і введення в експлуатацію будинку, разом з затвердженням цього акту вирішує питання про оформлення права власності і видачу свідоцтва про це. В свідоцтві на право власності, яке видано колгоспному двору, вказується, що будинок належить колгоспному двору і зазначається голова цього двору.
Відповідно до свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 30 січня 1991 року, посвідчено, що цілий жилий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 , дійсно належить колгоспному двору, що складається з 4-х членів, головою якого є ОСОБА_3 на праві особистої власності.
Враховуючи вищенаведені обставини, суд доходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/8 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнання за ОСОБА_2 права власності на 1/8 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Щодо частки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у майні колгоспного двору, яка складає по 1/4 частині житлового будинку АДРЕСА_1 , то суд роз`яснює наступне.
Стаття 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачає, що для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав.
Отож, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задля реєстрації своєї частки у майні колгоспного двору вправі звернутися до державного реєстратора із вищевказаними документами та зареєструвати своє право власності на частку у майні колгоспного двору. Тільки після відмови державного реєстратора вчинити дію щодо реєстрації цього майна, у позивачок виникне право на звернення до суду за захистом права власності.
У зв`язку з тим, що позивачі не заявили вимог про розподіл судових витрат, дане питання судом не вирішується.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76–78, 83, 258–268, 273, 352–355 ЦПК України, суд,
У Х В А Л И В:
Позов задовольнити частково.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/8 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/8 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У задоволенні решти вимог позову – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду.
Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду – якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Позивачі: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ;
ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 ;
Відповідач: Великогаївська сільська рада, код ЄДРПОУ: 0439475, адреса місцезнаходження: вул. Галицька, 47 с. Великі Гаї Тернопільського району Тернопільської області, 47722.

Головуючий суддя        Герчаківська О. Я.