Справа № 274/3577/25
Провадження №  2/0274/1571/25

Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
"22" квітня 2026 р. м. Бердичів
БЕРДИЧІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
в складі: головуючого - судді Хуторної І.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи в м. Бердичеві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - 
в с т а н о в и в :
У травні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (ТОВ «Споживчий центр») через підсистему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 06.06.2024-100000592 від 06.06.2024 у розмірі 47 869,00 грн та судові витрати.
Стислий виклад доводів позову
Позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» обґрунтовані тим, що 06.06.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено електронний кредитний договір (оферту) № 06.06.2024-100000592, за умовами якого позичальнику надано кредит у розмірі 15 000, 00 грн, строком на 210 днів.
Відповідно до умов кредитного договору за користування кредитними коштами позичальник зобов`язався сплатити проценти в розмірі 1,00 % за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит.
Комісія, пов`язана з наданням кредиту становить 20% від суми кредиту та дорівнює 3000, 00 грн. 
Також за кожен день невиконання неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання нараховується неустойка у розмірі 150, 00 грн.
Відповідачем було частково сплачено заборгованість за кредитним договором 10.07.2024 на суму 7130,44 грн та 14.08.2024 на суму 2000,00 грн. 
Відповідач належним чином не виконує умови договору щодо погашення заборгованості за кредитним договором, у зв`язку із чим у нього виникла заборгованість станом на 01.01.2025 у розмірі 47 869,56 грн, з яких: 15000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 24250,00 грн проценти, 1119,56 грн комісія та 7500, 00 грн неустойка.
Вказану суму боргу позивач просить стягнути із відповідача.
У відзиві на позовну заяву, представник відповідача адвокат Гуменюк О. В. позовні вимоги не визнав та вказав, що позивач не надав жодного доказу на виконання зобов`язань за кредитним договором, зокрема доказів видачі коштів.
Посилаючись на Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженою постановою Правління НБУ №75 від 04.07.2018 зазначає, що додана до матеріалів справи квитанція не є належним доказом виконання кредитором своїх зобов`язань, оскільки не містить інформації кому перераховувались кошти та на який банківський рахунок.
Крім того, представник відповідача вказує, що відповідно до п. 2.5 кредитного договору нарахування відсотків здійснюється кожні 12 днів. 
Разом з тим, до матеріалів справи не додано розрахунку заборгованості за кредитом із відображенням періодичності нарахувань та здійснення оплати за кредитом, що позбавляє можливості оцінити правильність розрахунків позивача із врахуванням положень кредитного договору. 
У позовній заяві позивач зазначає, що відповідач вносив кошти на погашення заборгованості за кредитним договором на суму 7130,44 грн – 10.07.2024 та 2000 грн – 14.08.2024. 
Проте, за відсутності розрахунку заборгованості неможливо дослідити на які платежі вони були зараховані.
Окрім того, адвокат Гуменюк О. В. зазначає, що згідно із законом позивачем протиправно застосовані штрафні санкції за прострочення зобов`язань за кредитним договором.
У зв`язку з чим просить у задоволенні позову відмовити (а.с. 37-39).
У відповіді на відзив представник ТОВ «Споживчий центр» Ларіонов К. О. не погодився із доводами викладеними представником відповідача у відзиві та вказав, що видача кредитних коштів відповідачу підтверджується квитанцією №2471927407 від 06.06.2024, яка є первинним платіжним документом у розумінні Закону України «Про платіжні послуги», а тому є належним та допустимим доказом видачі коштів відповідачу. 
Отже, позивачем було перераховано кошти на картковий рахунок відповідача, номер якого зазначено ним у кредитному договорі (заявці), за допомогою інтернет еквайрингу – Liqpay, що підтверджується квитанцією про перерахування коштів, чим позивач виконав свої зобов`язання за договором своєчасно та в повному обсязі.
Представник позивача вказує, що суду були надані електронні докази в паперовій формі (роздруківка тексту заявки кредитного договору №06.06.2024-100000592, відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцент) кредитного договору №06.06.2024-100000592), підписані одноразовим ідентифікатором «E194», які містять номер особистого електронного платіжного засобу відповідача, а саме: 5355-28XX-XXXX-4052.
Таким чином, електронний платіжний засіб відповідач зазначав самостійно в системі, інша інформація щодо рахунку відповідача у позивача відсутня, оскільки зазначена інформація є банківською таємницею якою володіє виключно Банк-емітент картки.
У зв`язку з чим вважає, що квитанція від 06.06.2024 про перерахування коштів, яка міститься в матеріалах справи, є належним доказом, оскільки містить інформацію щодо предмета доказування, як доказ перерахування грошових коштів за кредитним договором. 
Також представник позивача наголошує, що зазначаючи у відзиві про відсутність доказів перерахування кредитних коштів, представник відповідача не надав до суду виписки по рахунках відповідача в банківських установах, у тому числі по рахунку 5355-28XX-XXXX-4052, який відповідач зазначив в договорі, як номер особистого платіжного засобу, на спростування доказів, наданих стороною позивача.
Таким чином, ТОВ «Споживчий центр» виконало свої зобов`язання за кредитним договором № 06.06.2024-100000592 від 06.06.2024 в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору
Щодо розрахунку заборгованості.
Так відповідач заперечує вірність розрахунку спірної заборгованості, проте не зробив власного розрахунку.
Позивач додав картку субконто з детальним розрахунком заборгованості, яку вважає належним та допустимим доказом. 
Разом з тим відповідачем у справі були здійснені заходи, спрямовані на визнання боргу, а саме: проведена часткова сплата по вищезазначеному кредитному договору на суму 7 130,44 грн 10.07.2024 та на суму 2 000,00 грн -14.08.2024.
При цьому, під час формування довідки про заборгованість та суми позовної вимоги було враховано факт оплати та змінено суму заборгованості.
Представник позивача, посилаючись на Постанови «Про затвердження Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України», Закон України «Про банки і банківську діяльність» вказує, що оскільки ТОВ «Споживчий центр» не є банківською установою, а має статус фінансової установи, яка здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг, зокрема надання кредитів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, без відкриття рахунку, тому не може надати первинні банківські документи, а відтак наданий суду позивачем розрахунок є належним та допустимим доказом заборгованості та її розміру у справі. 
Крім того, будь-яких претензій щодо невиконання позивачем свого обов`язку по наданню коштів протягом дії договору відповідач не заявляв
Також представник позивача, посилаючись на статті 1050, 625, 549 ЦК України, Закон України «Про споживче кредитування» вважає, що неустойка за прострочення відповідачем виконання зобов`язання є правомірною та підлягає стягненню.
Просить позовні вимоги задовольнити (а.с. 42-50).
Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі
Ухвалою судді від 17.06.2025 у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо подання у визначені строки відповідачем відзиву на позов та клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.
За правилами п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Як вбачається із матеріалів справи до суду повернулося поштове відправлення, яким відповідачу за адресою його місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку, направлялася копія ухвали суду про відкриття провадження у справі, із відміткою від 23.07.2025 про відсутність особи за вказаною адресою.
Ураховуючи вищевикладене та положення ст. ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.
Фактичні обставини, встановлені судом, докази на їх підтвердження
Судом встановлено, що 06.06.2024 ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 уклали електронний кредитний договір № 06.06.2024-100000592 (кредитної лінії), за умовами якого позичальнику 06.06.2024 надано кредит, шляхом перерахування коштів на належний позичальнику електронний платіжний засіб 5355-28ХХ-ХХХХ-4052 у розмірі 15000, 00 грн, строком на 210 днів з дати його надання, дата повернення кредиту 01.01.2025, процентна ставка фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, орієнтовна річна процентна ставка – 3834,77%, орієнтовна загальна вартість кредиту – 42782,64 грн, комісія 20% від суми кредиту, що становить 3000, 00 грн. Неустойка: 150,00 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Договір підписаний одноразовим ідентифікатором Е194 (а.с. 15-20).
У графіку платежів, який відповідно до п. 9 пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) є невід`ємною частиною кредитного договору № 06.06.2024-100000592 укладеного між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 встановлено графік розрахунків, де вказано, що строк, на який надано кредит 210 днів (шість розрахункових по 36 днів), дата повернення 01.01.2025, сума кредиту 15000, 00 грн, проценти за користування кредитом 24782,64 грн, комісія 3000,00 грн (а.с. 19).
Відповідно до квитанції № 2471927407 від 06.06.2024  на виконання умов кредитного договору № 06.06.2024-100000592 було успішно зараховано на платіжну картку НОМЕР_1 кошти у розмірі 15000,00 грн (а.с.14).
Відповідно до довідки розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 06.06.2024 -100000592 від 06.06.2024 - заборгованість ОСОБА_1 становить 47869,56 грн, з яких: 15000,00 грн - основний борг, 24250,00 грн - проценти (нараховані за період з 06.06.2024 до 01.01.2025), 1119,56 грн - комісія, 7500, 00 грн - неустойка (а.с. 11).
Застосовані судом норми права
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Положеннями ст. 526 ЦК визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 12, ч.ч. 1, 3 ст. 13, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Аналіз доводів сторін, висновки суду 
Дослідивши докази та з`ясувавши обставини справи, суд доходить висновку про часткове задоволення позову, із таких підстав.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 (справа № 2-1383/2010) зазначено, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.
У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, які встановлені ст. 12, 13 ЦПК України, саме сторона визначає коло доказів, які вона надає суду.
Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 7 ст. 81 ЦПК України).
Наявними у справі доказами доведено, що ТОВ «Споживчий центр» покладені на нього зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, перерахувавши на картковий рахунок відповідача 06.06.2024 грошові кошти у розмірі 15000,00 грн, про що надано письмові докази.
Заперечуючи проти позову відповідач не надав доказів про неотримання ним 15 000 грн на картковий рахунок, вказаний у договорі.
Визначаючи суму боргу за кредитним договором № 06.06.2024-100000592 від 06.06.2024, суд виходить з наступного.
У графіку платежів, який відповідно до п. 9 пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) є невід`ємною частиною кредитного договору № 06.06.2024-100000592 укладеного між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 встановлено графік розрахунків, де серед іншого, вказано, що строк, на який надано кредит 210 днів, який складається із шести розрахункових періодів, загальний розмір платежу у кожному розрахунковому періоді становить 7130, 44 грн, дата повернення 01.01.2025.
Позивач у позовній заяві вказав, що на погашення заборгованості за кредитним договором № 06.06.2024-100000592 від 06.06.2024 відповідачем були внесені кошти 10.07.2024 у розмірі 7130, 44 грн та 14.08.2024 у розмірі 2000,00 грн.
Тобто на виконання зобов`язань за кредитним договором № 06.06.2024-100000592 відповідачем 10.07.2024 були внесені кошти у розмірі 7130,44 грн (погашення заборгованості за процентами у сумі 5250,00 грн та комісії у сумі 1880,44 грн); під час чергового платежу 14.08.2024 відповідач вніс кошти у меншому розмірі, який визначений графіком платежів - 2000,00 грн. 
Таким чином відповідачем були частково внесені кошти на погашення боргу за кредитним договором № 06.06.2024-100000592, а саме за комісією у розмірі 1880,44 грн та за процентами у сумі 7250,00 грн (5250+2000).
Отже розмір заборгованості за кредитним договором № 06.06.2024-100000592, з урахуванням коштів внесених відповідачем на часткове погашення боргу за комісією та процентами узгоджується з наданою позивачем довідкою -розрахунком з якої вбачається, що позивач не сплатив 15000,00 грн – основного боргу, 24250,00 грн – процентів, що нараховані за період з 06.06.2024 до 01.01.2025 та 1119,56 грн - комісії.
Розрахунок боргу узгоджується із умовами договору.
Представник відповідача, заперечуючи розмір кредитної заборгованості розрахований позивачем не надав належних та допустимих доказів на спростування правильності нарахувань позивачем заборгованості № 06.06.2024-100000592, зокрема не подав власного розрахунку боргу.
Отже, наявні підстави для стягнення боргу в розмірі 40369,56 грн, що включає: 15000,00 грн - основного боргу, 24250,00 грн - процентів та 1119,56 грн - комісії.
Щодо стягнення неустойки, яку позивач визначив у розмірі 7500,00 грн, суд доходить таких висновків. 
Пунктом 18 Перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Верховний Суд у своїй постанові від 31.01.2024 (справа № 183/7850/22, пров. 61-14740св23) висловив правову позицію щодо тлумачення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у якій вказав, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. 
У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/202 введено в Україні воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 строком на 30 діб. Надалі строк дії режиму воєнного стану неодноразово продовжувався та триває до цього часу.
Таким чином, нарахування позивачем неустойки в сумі 7500,00 грн за невиконання відповідачем грошового зобов`язання за кредитним договором під час дії воєнного стану є неправомірним, оскільки сума неустойки підлягала списанню.
Тому суд стягує з ОСОБА_1 борг за кредитним договором № 06.06.2024-100000592 в розмірі 40369,56 грн, що включає: 15000,00 грн - основного боргу, 24250,00 грн - процентів та 1119,56 грн - комісії. 
У стягненні 7500, 00 грн неустойки - суд відмовляє в повному обсязі.
Розподіл судових витрат
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивача належить стягнути сплачений позивачем судовий збір, пропорційно задоволеним позовним вимогам, в розмірі 2042,89 грн ( 40369,56х 2422, 40:47869,56).
Керуючись ст. ст. 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд
у х в а л и в :
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість кредитним договором № 06.06.2024-100000592 від 06.06.2024 у розмірі 40 369 гривень 56 копійок.
У задоволенні решти позовних вимог – відмовити. 
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судовий збір у розмірі  2042 гривні 89 копійок. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення рішення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Відомості про учасників справи:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, ЄДРПОУ 37356833;
відповідач – ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя І. Ю. Хуторна