ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2026 року 	м. Полтава	Справа № 440/17353/25	

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сич С.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромисловий комплекс Докучаєвські чорноземи" до Державної служби України з безпеки на транспорті, Управління державного нагляду (контролю) у Полтавській області, про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

До Полтавського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромисловий комплекс Докучаєвські чорноземи" (надалі - позивач, ТОВ "Агропромисловий комплекс Докучаєвські чорноземи") до Державної служби України з безпеки на транспорті, Управління державного нагляду (контролю) у Полтавській області про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №070325 від 16.12.2025 Управління державного нагляду (контролю) у Полтавській області Державної служби України з безпеки на транспорті.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржувана постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу №070325 від 16.12.2025 є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки ТОВ "Агропромисловий комплекс Докучаєвські чорноземи" у спірних правовідносинах не є автомобільним перевізником у розумінні Закону України "Про автомобільний транспорт", а тому не може нести відповідальність, передбачену абз. 3 ч. 1 ст. 60 цього Закону. Пояснює, що не здійснювало перевезення будь-якого вантажу, не надавало послуги з перевезення вантажів на договірних умовах і такими послугами не користувалось. На момент здійснення рейдової перевірки транспортний засіб рухався без вантажу, з порожньою тарою, що використовувалась у господарській діяльності підприємства. Будь-які докази, які б свідчили про надання таких послуг, користування ними - відсутні, а висновки відповідача про порушення вимог Закону ґрунтуються виключно на припущеннях перевіряючих. 
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 05 січня 2026 року у справі №440/17353/25 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/17353/25. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
21 січня 2026 року до суду надійшов відзив відповідачів на позовну заяву /а.с. 22-34/, у якому представник відповідачів просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що 21.11.2025 на підставі направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) №ЕНР000190 від 17.11.2025 посадовими особами Управління державного нагляду (контролю) у Полтавській області було проведено рейдову перевірку додержання суб`єктами господарювання вимог законодавства про автомобільний транспорт щодо транспортного засобу марки КАМАЗ, державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить на праві власності згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ТОВ «Імені А.Л. Фисуна» та використовуються для здійснення перевезень на підставі договору оренди транспортного засобу ТОВ "Агропромисловий комплекс Докучаєвські чорноземи", під керуванням водія ОСОБА_1 . За результатами рейдової перевірки встановлено порушення ТОВ "Агропромисловий комплекс Докучаєвські чорноземи" вимог законодавства про автомобільний транспорт, про що складено акт проведення перевірки №ОАР048074 від 21.11.2025, а саме, порушення статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" - при здійсненні вантажних перевезень небезпечних вантажів перевізник не забезпечив водія необхідними документами, а саме, на момент проведення перевірки відсутні: товарно-транспортна накладна, протокол перевірки технічного стану т/з, свідоцтво про допущення т/з до перевезення визначених небезпечних вантажів, відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону №2344-ІІІ – перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Оскільки у спірних правовідносинах в ході розгляду справи про порушення згідно акту проведення перевірки №ОАР048074 від 21.11.2025 встановлено факт наявності в діях позивача порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону №2344-ІІІ, Управлінням державного нагляду (контролю) у Полтавській області, на думку відповідачів, правомірно винесено постанову №070325 від 16.12.2025 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу. За твердженням відповідачів, підставою для притягнення позивача до відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт та застосування адміністративно-господарського штрафу стала відсутність (ненадання водієм) на момент проведення перевірки обов`язкового при здійсненні перевезень документу – належним чином оформленої товарно-транспортної накладної на вантаж із вказівкою усіх обов`язкових реквізитів чи іншого визначеного законодавством документа на вантаж, протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу та свідоцтва про допущення транспортного засобу до перевезення визначених небезпечних вантажів оскільки, всупереч зазначеним вище вимогам законодавства, у водія транспортного засобу КАМАЗ, державний номерний знак НОМЕР_1 , що використовувався позивачем, під час здійснення перевезення 21.11.2025 була відсутня належним чином оформлена товарно-транспортна накладна чи інший документ на вантаж з вказівкою усіх обов`язкових реквізитів, що було виявлено під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі), зазначене формує у діяльності позивача склад порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, а саме, здійснення перевезень за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтею 48 Закону №2344-ІІІ.
27 січня 2026 року до суду надійшла відповідь позивача на відзив на позовну заяву /а.с. 53-56/, у якій зазначено, що матеріали перевірки та справи не містять будь-яких доказів того, який саме вантаж у разі його наявності, перевозився позивачем, його кількість, сторін перевезення (автомобільного перевізника, вантажовідправника, вантажоодержувача). Аналогічно водій не надавав пояснень щодо найменування чи характеристик вантажу, який нібито перевозився, обставин перевезення. Відсутні і будь-які відомості про те, на підставі яких саме ознак посадова особа дійшла висновку про здійснення позивачем перевезення саме небезпечного вантажу. З наданого відповідачем відеозапису не вбачається надання водієм чітких, однозначних та конкретних пояснень щодо обставин перевезення вантажу, між водієм та позивачем трудових чи цивільно-правових відносин контролюючим органом не встановлювалася. Матеріали рейдової перевірки не містять відомостей про встановлення посадовими особами відповідача правових підстав керування транспортним засобом цією особою, її повноважень діяти від імені позивача або будь-якого іншого правового зв`язку між водієм та позивачем. Посилання відповідача на те, що транспортний засіб рухався з інформаційною табличкою ADR з кодом 30/1202, не може свідчити про факт здійснення саме у спірний момент перевезення небезпечного вантажу. Наявність такої таблички є елементом маркування спеціалізованого транспортного засобу та сама по собі не підтверджує фактичної наявності вантажу на момент проведення рейдової перевірки. Матеріали перевірки взагалі не містять інформації того, що на момент рейдової перевірки здійснювалося перевезення дизельного палива. За відсутності таких даних неможливо дійти обґрунтованого висновку про здійснення перевезення небезпечного вантажу. Вважає, що висновок відповідача ґрунтується виключно на припущеннях та неправомірному ототожненні спеціалізації транспортного засобу з фактом перевезення вантажу. Застосування такого підходу обумовлює формування висновку, що будь-який спеціалізований транспортний засіб із нанесеним маркуванням ADR, незалежно від фактичної наявності вантажу, автоматично підпадає під режим перевезення небезпечних вантажів. Посилання відповідача на те, що договірні умови здійснення перевезень можуть охоплювати не лише укладення окремого договору перевезення, а й зобов`язання щодо доставки товару в межах інших господарських правовідносин, юридично необґрунтовані у спірних правовідносин, оскільки відповідачем не доведено, що на момент рейдової перевірки позивач виконував зобов`язання з доставки товару за будь-яким іншим договором. Таким чином, наведені у відзиві міркування мають характер припущень, стосуються абстрактної можливості здійснення перевезення, але жодним чином не доводять фактичного здійснення перевезення вантажу у спірний момент. Аргументи відповідача про те, що позивач є автомобільним перевізником, оскільки одним з видів діяльності 49.41 Вантажний автомобільний транспорт та КВЕД 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту, є безпідставними, оскільки сам факт включення відповідних КВЕД до відомостей про суб`єкта господарювання не підтверджує здійснення перевезення вантажу у конкретний момент та не свідчить про наявність статусу автомобільного перевізника у спірних правовідносинах. Також, у відомостях ЄДР щодо позивача зазначено значну кількість видів економічної діяльності у різних сферах - сільське господарство, тваринництво, харчова промисловість, торгівля, будівництво, оренда майна, громадське харчування, спорт та інші. Сама по собі наявність відповідних КВЕД не означає фактичне здійснення кожного з таких видів діяльності у конкретний момент часу та не може слугувати доказом здійснення перевезення вантажу під час рейдової перевірки. Відповідач у відзиві на позовну заяву стверджує, що позивач здійснював перевезення вантажу в межах своєї підприємницької діяльності для власних потреб. Водночас такі обставини не встановлювалися контролюючим органом під час проведення рейдової перевірки, не зафіксовані в акті рейдової перевірки, наданому відеозаписі, не були предметом з`ясування при розгляді справи і винесенні оскаржуваної постанови. Більше того, контролюючим органом не встановлювалося, у яких саме правовідносинах здійснювалося перевезення вантажу - для власних потреб чи в рамках договору про надання послуг з перевезення, що є принциповим для правильного застосування норм Закону України "Про автомобільний транспорт". Таким чином, зазначені доводи фактично є новими обставинами, які вперше заявлені відповідачем уже на стадії судового розгляду, що свідчить про спробу постфактум обґрунтувати правомірність оскаржуваної постанови та не може бути підставою для підтвердження її законності та не відповідає принципу правової визначеності.
Справу розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.
Дослідивши письмові, електронні докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини та спірні правовідносини.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Агропромисловий комплекс Докучаєвські чорноземи" зареєстроване як юридична особа, основним видом економічної діяльності позивача є 01.61 Допоміжна діяльність у рослинництві, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, сформованою 20.06.2025 /а.с. 11-12/.
21.11.2025 на ділянці автодороги а/д Р-11 с. Попівка, Полтавського району посадовою особою Державної служби України з безпеки на транспорті Кіяшком С.А. на підставі направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) від 17.11.2025 №ЕНР000190 /а.с. 42/ проведено рейдову перевірку транспортного засобу марки КАМАЗ, номерний знак НОМЕР_1 , за кермом якого перебував водій ОСОБА_1 /а.с. 43/.
За результатами перевірки складено акт №048074 проведення рейдової перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 21.11.2025 /а.с. 9, зворот а.с. 42/, у якому зазначено, що під час перевірки виявлено порушення статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" - при здійсненні вантажних перевезень небезпечних вантажів перевізник не забезпечив водія необхідними документами, а саме, на момент проведення перевірки відсутні: товарно-транспортна накладна, протокол перевірки технічного стану т/з, свідоцтво про допущення т/з до перевезення визначених небезпечних вантажів, у тому числі, порушення, відповідальність за яке передбачена абз. 3 частиною 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" - перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтею 48 цього Закону. 
Акт перевірки №048074 від 21.11.2025 підписаний водієм транспортного засобу ОСОБА_1 з поясненнями про те, що Товариство не надало відповідні документи /зворот а.с. 42/.
28.11.2025 Управлінням державного нагляду (контролю) у Полтавській області Державної служби України з безпеки на транспорті направлено на адресу позивача повідомлення №101551/36.2/24-25 від 28.11.2025 про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, призначеної на 16 грудня 2025 року з 10:00 до 12:00, яке отримано позивачем 02.12.2025 /зворот а.с. 46, а.с. 47-48, зворот а.с. 48/.
За результатами розгляду справи про порушення законодавства на автомобільному транспорті 16 грудня 2025 року в.о. заступника начальника Управління - начальника відділу Управлінням державного нагляду (контролю) у Полтавській області Ткаченком Д.В. на підставі абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №070325 у сумі 17000 грн. за порушення ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" (згідно акту від 21.11.2025 №ОАР048074) /а.с. 41/.
Позивач не погодився з постановою Управління державного нагляду (контролю) у Полтавській області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу №070325 від 16.12.2025 та звернувся до суду з позовом у цій справі.
Надаючи правову оцінку оскаржуваній постанові Управління державного нагляду (контролю) у Полтавській області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу №070325 від 16.12.2025, суд дійшов таких висновків.
Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 6 Закону України "Про автомобільний транспорт", зокрема, встановлено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.
У разі проведення позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі) автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.
Процедуру проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо дотримання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт (далі - рейдова перевірка) визначає Порядок проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006 року №1567 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2025 року №141) (надалі - Порядок №1567, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Згідно з пунктом 2 Порядку №1567 рейдовим перевіркам підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.
Відповідно до пунктів 12, 13, 14 Порядку №1567 водій транспортного засобу після зупинки транспортного засобу зобов`язаний надавати посадовій особі документи, на підставі яких здійснюється перевезення, виконувати вимоги посадової особи, передбачені законодавством про автомобільний транспорт, та розпочинати рух лише з дозволу посадової особи.
Перевірка одного транспортного засобу проводиться протягом не більш як однієї години.
У разі виявлення в ході рейдової перевірки транспортного засобу порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою, яка провела перевірку, складається акт проведення рейдової перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом за формою згідно з додатком 2 (далі - акт проведення перевірки).
У разі виявлення в ході рейдової перевірки порушень правил перевезення великогабаритних, великовагових вантажів посадовою особою додатково складається акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних параметрів за формою згідно з додатком 3 або акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів за формою згідно з додатком 4.
За наявності в діях автомобільного перевізника ознак адміністративного правопорушення притягнення правопорушника до відповідальності здійснюється в порядку, встановленому Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Акт проведення перевірки, акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних параметрів, акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів складаються у письмовій формі (паперовій або електронній формі). Акти в електронній формі можуть бути роздруковані, зокрема у вигляді стрічки, за допомогою спеціальних технічних пристроїв із зазначенням відомостей, передбачених формою відповідного акта.
За результатами розгляду справи про порушення керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник, зокрема, за наявності порушень вимог законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за які передбачена частиною першою статті 60 Закону України “Про автомобільний транспорт”, виносить постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу за формою згідно з додатком 5; (пункт 19 Порядку №1567).
Відповідно до пунктів 20, 21 Порядку №1567 постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу, постанова про закриття справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт та припис виносяться у паперовій або електронній формі (за наявності технічної можливості). Постанова чи припис, складені в електронній формі, роздруковуються, зокрема у вигляді стрічки, за допомогою спеціальних технічних пристроїв із зазначенням відомостей, передбачених формами постанови та припису.
Копія постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу, постанови про закриття справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт не пізніше ніж протягом трьох робочих днів після її винесення вручається автомобільному перевізнику або уповноваженій ним особі під підпис або надсилається засобами поштового зв`язку (рекомендованим листом з повідомленням про вручення) чи на адресу електронної пошти (за наявності).
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 21.11.2025 на ділянці автодороги а/д Р-11 с. Попівка, Полтавського району посадовою особою Державної служби України з безпеки на транспорті Кіяшком С.А. на підставі направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) від 17.11.2025 №ЕНР000190 /а.с. 42/ проведено рейдову перевірку транспортного засобу марки КАМАЗ, номерний знак НОМЕР_1 , за кермом якого перебував водій ОСОБА_1 /а.с. 43/.
За результатами перевірки складено акт №048074 проведення рейдової перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 21.11.2025 /а.с. 9, зворот а.с. 42/, у якому зазначено, що під час перевірки виявлено порушення статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" - при здійсненні вантажних перевезень небезпечних вантажів перевізник не забезпечив водія необхідними документами, а саме, на момент проведення перевірки відсутні: товарно-транспортна накладна, протокол перевірки технічного стану т/з, свідоцтво про допущення т/з до перевезення визначених небезпечних вантажів, у тому числі, порушення, відповідальність за яке передбачена абз. 3 частиною 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" - перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтею 48 цього Закону. 
Відповідно статті 34 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільний перевізник повинен, зокрема, виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.
Згідно з приписами статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
У разі перевезення небезпечних вантажів крім документів, передбачених частиною другою цієї статті, обов`язковими документами також є: для автомобільного перевізника - ліцензія на надання відповідних послуг; для водія - свідоцтво про допущення транспортного засобу до перевезення певних небезпечних вантажів, свідоцтво про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, письмові інструкції на випадок аварії або надзвичайної ситуації.
Правові, організаційні, соціальні та економічні засади діяльності, пов`язаної з перевезенням небезпечних вантажів залізничним, морським, внутрішнім водним, автомобільним та авіаційним транспортом визначено Законом України "Про перевезення небезпечних вантажів" №1644-III від 06.04.2000 (далі - Закон №1644-III).
Згідно статті 8 Закону №1644-III перевізник небезпечних вантажів зобов`язаний, зокрема, забезпечувати проведення спеціального навчання, підвищення кваліфікації осіб, які здійснюють перевезення небезпечних вантажів, та їх медичного огляду; в разі дорожнього перевезення забезпечувати одержання водіями свідоцтв про допуск до перевезення небезпечних вантажів встановленого зразка після навчання та складання відповідних іспитів у територіальних органах Міністерства внутрішніх справ України.
Статтею 19 Закону №1644-III передбачено, що транспортні засоби, якими перевозяться небезпечні вантажі, повинні відповідати вимогам безпеки, охорони праці та екології, а також у встановлених законодавством випадках мати відповідне маркування і свідоцтво про допущення до перевезення небезпечних вантажів. У разі дорожнього перевезення небезпечних вантажів відповідність зазначеним вимогам транспортних засобів, обладнання, підготовки водіїв перевіряється територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України з видачею відповідних свідоцтв про допуск до перевезення.
Абзацом 3 частини 1 статі 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" встановлено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
При цьому, згідно з положеннями статті 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 №2344-III (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - перевезення вантажів вантажними автомобілями.
Відповідно до приписів статті 1 Закону №1644-III небезпечний вантаж - речовини, матеріали, вироби, відходи виробничої та іншої діяльності, які внаслідок притаманних їм властивостей за наявності певних факторів можуть під час перевезення спричинити вибух, пожежу, пошкодження технічних засобів, пристроїв, споруд та інших об`єктів, заподіяти матеріальні збитки та шкоду довкіллю, а також призвести до загибелі, травмування, отруєння людей, тварин і які за міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за результатами випробувань в установленому порядку залежно від ступеня їх впливу на довкілля або людину віднесено до одного з класів небезпечних речовин; суб`єкт перевезення небезпечних вантажів - підприємство, установа, організація або фізична особа, які відправляють, перевозять або одержують небезпечні вантажі (відправники, перевізники та одержувачі); відправник небезпечного вантажу - зазначена в перевізних документах юридична (резидент і нерезидент) або фізична особа (громадянин України, іноземець, особа без громадянства), яка підготовлює та подає цей вантаж для перевезення; перевізник небезпечного вантажу - юридична (резидент і нерезидент) або фізична особа (громадянин України, іноземець, особа без громадянства), яка здійснює перевезення небезпечного вантажу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України) встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Відповідно до частини 1 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Статтею 74 КАС України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно із статтею 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Відповідачами не надано до суду належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження того, що 21.11.2025 ТОВ "Агропромисловий комплекс Докучаєвські чорноземи" на комерційній основі чи за власний кошт здійснювало перевезення вантажів, зокрема, небезпечних вантажів, транспортним засобом марки КАМАЗ, номерний знак НОМЕР_1 , за кермом якого перебував водій ОСОБА_1 .
Зазначення в акті перевірки водієм пояснень про те, що Товариство не надало відповідні документи, як і не заперечення факту перевезення під час рейдової перевірки, не свідчить про те, що водій підтвердив факт якогось порушення, оскільки в акті рейдової перевірки відсутні відомості про те, що у транспортному засобі на момент його зупинення та проведення рейдової перевірки знаходився вантаж, перевіряючим фактично не здійснено належним чином перевірку транспортного засобу, не встановлено та в акті рейдової перевірки не зафіксовано назву речовини, матеріалу, виробу, тощо, які, за твердженням відповідачів, перевозилися 21.11.2025 транспортним засобом марки КАМАЗ, номерний знак НОМЕР_1 , та відносилися б до небезпечних вантажів.
У ході розгляду справи відповідачами також не повідомлено суду який саме вантаж перебував у транспортному засобі марки КАМАЗ, номерний знак НОМЕР_1 , на момент його зупинення 21.11.2025 під час рейдової перевірки. 
Та обставина, що серед видів економічної діяльності ТОВ "Агропромисловий комплекс Докучаєвські чорноземи" є такі види економічної діяльності, як 49.41 та 52.29, свідчить про те, що позивач має право на здійснення таких видів економічної діяльності, однак, саме по собі не є доказом того, що позивач фактично здійснює таку діяльність взагалі та здійснював таку діяльність, зокрема, 21.11.2025 на час зупинки транспортного засобу марки КАМАЗ, номерний знак НОМЕР_1 .
У свою чергу, ТОВ "Агропромисловий комплекс Докучаєвські чорноземи" заперечує факт здійснення ним перевезення 21.11.2025, зазначаючи, що не надавало послуг з перевезення вантажів на договірних умовах і такими послугами не користувалось, на момент здійснення рейдової перевірки транспортний засіб рухався без вантажу, з порожньою тарою, що використовувалась у господарській діяльності підприємства.
Позивачем у заяві по суті надано пояснення, що на момент здійснення рейдової перевірки транспортний засіб рухався без вантажу, з порожньою тарою, що використовувалась у господарській діяльності підприємства.
Доводи відповідачів про те, що позивач здійснював перевезення небезпечних вантажів для власних потреб є виключно припущенням перевіряючого, яке не підтверджене належними, допустимим та достовірними доказами.
Відповідачами не доведено, що ТОВ "Агропромисловий комплекс Докучаєвські чорноземи" 21.11.2025 на час зупинення транспортного засобу транспортного засобу марки КАМАЗ, номерний знак НОМЕР_1 , під час рейдової перевірки мало статус автомобільного перевізника у розумінні Закону України "Про автомобільний транспорт".
За приписами частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Отже, обов`язковими для врахування судом першої інстанції є висновки щодо застосування норм права, викладені виключно в постановах Верховного Суду. 
Водночас, частиною 7 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.
Таким чином, правова оцінка, надана судом апеляційної інстанції певному факту (фактам) при розгляді іншої справи не є обов`язковою для врахування судом першої інстанції у справі, що розглядається, тому суд відхиляє доводи позивача з посиланням висновки, викладені у постановах судів апеляційної інстанції, на які відповідачі посилаються у відзиві на позов.
У постанові Верховного Суду від 07.02.2018 у справі №К/9901/3278/17, на висновки якої у відзиві посилаються відповідачі, предметом позову є стягнення з відповідача адміністративно-господарські санкцій та пені в сумі 62 997,55 грн., позивачем є обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів та Суд у цій постанові виклав висновок про застосування норм статті 218 Господарського кодексу України, що втратив чинність 28.08.2025, та до спірних правовідносин не застосовується. Тому суд критично оцінює доводи відповідачів про правомірність оскаржуваної постанови з посиланням на постанову Верховного Суду від 07.02.2018 у справі №К/9901/3278/17.
Підсумовуючи викладене вище, зважаючи на встановлені обставини справи та наведені вище норм права, якими врегульовано спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що постанова Управління державного нагляду (контролю) у Полтавській області про застосування адміністративно-господарського штрафу №070325 від 16 грудня 2025 року, якою з ТОВ "Агропромисловий комплекс Докучаєвські чорноземи" стягнуто адміністративно-господарський штраф в сумі 17000 грн., прийнята відповідачем не на підставі, не у межах повноважень, не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а також необґрунтовано, а тому є протиправною та підлягає скасуванню в силу пункту 2 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України.
При прийнятті рішення у даній справі суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Таким чином, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромисловий комплекс Докучаєвські чорноземи" обґрунтовані та підлягають задоволенню.
При зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3028 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №15366 від 25.12.2025 /а.с. 6/ та випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України /а.с. 15/.
Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Отже, при задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромисловий комплекс Докучаєвські чорноземи" суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромисловий комплекс Докучаєвські чорноземи" судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028 грн.
На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 6-10, 139, 229, 241-245, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, 
У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромисловий комплекс Докучаєвські чорноземи" (вул. Великотирнівська, 51, м. Карлівка, Полтавський район, Полтавська область, 39500, ідентифікаційний код 37845209) до Державної служби України з безпеки на транспорті (вул. Антоновича, 51, м. Київ, 03150, ідентифікаційний код 39816845), Управління державного нагляду (контролю) у Полтавській області (вул. Європейська, 155, м. Полтава, 36008) про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити. 
Визнати протиправною та скасувати постанову Управління державного нагляду (контролю) у Полтавській області про застосування адміністративно-господарського штрафу №070325 від 16 грудня 2025 року.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромисловий комплекс Докучаєвські чорноземи" судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028 грн. (три тисячі двадцять вісім гривень).
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.С. Сич