Справа № 583/1029/26
2/583/800/26 
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 квітня 2026 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючого судді Яценко Н.Г.
при секретарі судового засідання Артеменко О.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Охтирка справу за позовом 
Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ЄВРОКРЕДИТ» до ОСОБА_1 
про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
02.03.2026 до суду надійшла позовна заява ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» суму заборгованості в розмірі 95561,26 грн, що складається з заборгованості за кредитом (в тому числі простроченої) 37436,22 грн; заборгованості по сплаті відсотків (втому числі простроченої) 9827,04 грн, заборгованості по сплаті комісії ( в тому числі простроченої) 48298 грн, судові витрати: зі сплати судового збору в сумі 2662,40 грн, на оплату професійної правничої допомоги адвоката в сумі 11200,00 грн. 
Позовні вимоги мотивує тим, що 13.08.2021 між ОСОБА_1 та ТОВ «МЕГАБАНК» уклали Кредитний договір № 43-441-864-2-21-Г з (ануїтетними платежами) приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Договором передбачено, що він набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 12.08.2025. Кредит надавався на споживчі цілі шляхом видачі коштів з каси банку готівкою. Для обліку кредиту та нарахованих процентів за кредитом кредитодавець відкрив відповідні рахунки.
Позичальник зобов`язувався повернути одержаний кредит у повному обсязі до 12.08.2025 відповідно до графіку платежів.
Банк свої зобов`язання перед позичальником виконав у повному обсязі, надавши ОСОБА_1 кредит у розмірі та на умовах, погоджених у кредитному договорі. Позичальник кредит одержав, що відображено у виписках з його рахунків, однак свої зобов`язання не виконав у повному обсязі щодо повернення заборгованості та сплаті відсотків і комісії за користування кредитом, допустивши прострочення строкових платежів, а також не повернув кредит після закінчення строку кредитування, внаслідок чого у останнього сформулювалась заборгованість за кредитом.
03.09.2024 відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом № GFD001-UA-20240618-01260 від 09.07.2024, між АТ «МЕГАБАНК» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» був укладений Договір № GL1N426240 про відступлення прав вимоги. Новий кредитор ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» набув право вимоги до боржників за Основними договорами, в тому числі і за Кредитним договором № 43-441-864-2-21-Г від 13.08.2021, відповідно до якого боржником є ОСОБА_1 . У подальшому ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» 27.12.2024 уклало з ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» Договір № 1/12 про відступлення прав вимоги. Оскільки до правонаступника ПАТ «МЕГАБАНК» - ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» перейшло право вимоги за Кредитним договором № 43-441-864-2-21-Г від 13.08.2021. За таких обставин позивач набув право вимоги до відповідача, а тому просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості у розмірі 95561,26 грн, а також судові витрати.
04.03.2026 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.
У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву про розгляду справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.
Відповідач про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, в судове засідання не з`явився, своїм правом на подачу відзиву не скористався.
Зі згоди позивача, викладеної в письмовій заяві представника, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
В зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Суд, дослідивши письмові докази, проаналізувавши матеріали справи, дійшов такого.
Судом установлено, що 13.08.2021 між ОСОБА_1 та ТОВ «МЕГАБАНК» уклали Кредитний договір № 43-441-864-2-21-Г з (ануїтетними платежами) приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб ( а.с. 14-16).
Розділом 2 Кредитного договору визначено умови та порядок надання кредиту. 
У відповідності до вказаних умов: кредит надається на строк з 13.08.2021 до 12.08.2025 включно; загальний розмір кредиту складає 41000 гривень; процентна ставка за користування кредитом, що нараховується на суму заборгованості (фіксована) складає 10.00% річних; орієнтовна реальна річна процентна ставка 100,69%, орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору 125026,98 грн; розмір комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості, в % від суми кредиту складає 3,80% % та сплачується щомісячно не пізніше останнього робочого дня звітного місяця; розмір щомісячного платежу, який включає суму ануїнтетного платежу ( крім першого та останнього) та суму щомісячної комісійної винагороди, сплачується щомісячно не пізніше останнього робочого дня звітного місяця 2602,40 грн; процентна ставка за користування кредитом понад строк, вказаний 2.2 договору 90% річних. 
Після укладення Кредитного договору банк свої зобов`язання виконав у повному обсязі і видав позичальнику кредитні кошти в сумі 41000 гривень, що вбачається з виписки по особовому рахунку ( а.с. 23).
Встановлено, що боржник свої зобов`язання за кредитним договором по поверненню суми кредиту, нарахованих процентів та комісійної винагороди не виконав у повному обсязі, у зв`язку із чим утворилась заборгованість в загальному розмірі 95561,26 грн, яка складається з: заборгованості за основним боргом (тілом кредиту) (в тому числі простроченим) в сумі 37436,22 грн; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками (в тому числі простроченими) в сумі 9827, 04 грн; заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями (в тому числі простроченими) в сумі 48298, 00 грн, що підтверджується виписками по особовим рахункам з 13.08.2021 по 02.12.2022 та з 03.12.2022 по 03.09.2024 ( а.с. 23-34).
Відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону) від 03.09.2024, оформлених протоколом № GFD001-UA-20240618-01260 від 09.07.2024 року, між АТ «МЕГАБАНК» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» був укладений Договір № GL1N426240 про відступлення прав вимоги. Новий кредитор ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» набув право вимоги до боржників за Основними договорами, в тому числі і за Кредитним договором № 43-441-864-2-21-Г від 13.08.2021, відповідно до якого боржником є ОСОБА_1 .
Як вбачається з матеріалів справи, у подальшому ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» 27.12.2024 року уклало з ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» Договір № 1/12 про відступлення прав вимоги. Оскільки до правонаступника ПАТ «МЕГАБАНК» - ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» перейшло право вимоги за Кредитним договором № 43-441-864-2-21-Г від 13.08.2021 року.
Таким чином встановлено, що до ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 .
Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частина 1 ст.526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Дослідженими судом доказами підтверджується неналежне виконання позичальником ОСОБА_1 умов кредитного договору № 43-441-864-2-21-Г від 13.08.2021, внаслідок чого у останньої станом на 03.09.2024 року виникла заборгованість перед ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» у сумі 92561,26 грн, яка складається з: заборгованості за основним боргом (тілом кредиту) (в тому числі простроченим) в сумі 37436,22 грн; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками (в тому числі простроченими) в сумі 9824,04 грн; заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями (в тому числі простроченими) в сумі 48298, 00 грн. Розмір заборгованості підтверджено відповідними розрахунками та не спростовано відповідачем.
Отже судом беззаперечно встановлено, що позичальником взяті за кредитним договором зобов`язання не виконані належним чином, що призвело до утворення заборгованості по сплаті суми кредиту та процентам. На думку суду пред`явлений позов в цій частині є обґрунтованим і підлягає задоволенню.
При цьому із наданого розрахунку заборгованості по кредитному договору вбачається, що крім тіла кредиту та відсотків по кожному кредиту, банком нараховувалася комісія за обслуговування кредитної заборгованості, з чим суд не погоджується з огляду на таке.
Так, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
На виконання вимог, у тому числі пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», Правління Національного банку України постановою від 8 червня 2017 року №49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».
Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Із урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
У кредитному договорі № 43-441-864-2-21-Г від 13.08.2021 не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту.
Оскільки позивач не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх із споживачем при укладенні договору, то комісія по кредитному договору нараховувалася безпідставно і в цій частині позовних вимог необхідно відмовити.
Враховуючи наявність підстав для задоволення позову на суму 47263,26 грн (49,45%), з відповідача підлягають стягненню судові витрати, відповідно до положень Глави 8 ЦПК України.
Так положеннями ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1).
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2).
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4).
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 8 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача наданий договір про надання правничої допомоги №1/07 від 01.07.2025 Адвокатським об`єднанням «Альянс ДЛС» та додатками до договору, а саме: форма «реєстр боржників» ( додаток №1), «вартість послуг (прейскурант)» ( додаток №2), форма «Акт приймання – передачі послуг з правничої допомоги» (додаток №3), ордер.
Оцінюючи співмірність витрат на оплату послуг адвоката, суд виходить з наступного.
Позивачем заявлено вимогу про витрати на правничу допомогу в сумі 11200 грн.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.
Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (п. 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (п.п. 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
З огляду на викладене, враховуючи обставини справи, надані стороною позивача докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, а також враховуючи, що дана цивільна справа не є справою значної складності, об`єм виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) є незначним, суд дійшов висновку, що заявлений стороною позивача розмір вартості послуг за правничу допомогу у загальній сумі 11200,00 грн є завищеним і неспівмірним із предметом даного позову, в зв`язку з чим наявні підстави для застосування положень ч. 5 ст. 137 ЦПК України щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 3000,00 грн.
Крім того, при подачі позовної заяви до суду позивачем був сплачений судовий збір в сумі 2662,40 грн (а.с. 10).
Таким чином, враховуючи наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, на користь позивача підлягає стягненню з відповідача в рахунок відшкодування судових витрат 2800, 05 грн (5662,40 грн х 49,45%).
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 137, 141, 247, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ЄВРОКРЕДИТ» задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ЄВРОКРЕДИТ» заборгованість за кредитним договором № 43-441-864-2-21-Г від 13.08.2021 в сумі 47263,26 грн та 2800, 05 грн в рахунок відшкодування судових витрат, а всього 50063,61 грн (п`ятдесят тисяч шістдесят три гривні 61 коп.).
В іншій частині позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ЄВРОКРЕДИТ», місцезнаходження: м. Дніпро, пров. Ушинського, 1, офіс 105, код ЄДРПОУ 40932411.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя Охтирського міськрайонного суду
Сумської області           Н.Г. Яценко