УХВАЛА
09 квітня 2026 року
м. Київ

справа № 295/11639/20
провадження № 61-2217вд26

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Шиповича В. В. розглянув заяву ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Грушицького Андрія Ігоровича у справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про припинення трудових відносин, визначення формулювання звільнення, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Корольовського районного суду міста Житомира від 31 грудня 
2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця 
ОСОБА_2 про припинення трудових відносин, визначення формулювання звільнення, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди залишено без розгляду.
Ухвалою ухвалу Житомирського апеляційного суду від 31 жовтня 2025 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Корольовського районного суду міста Житомира 
від 31 грудня 2024 року.
21 лютого 2026 року ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на ухвалу Корольовського районного суду міста Житомира від 31 грудня 2024 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 31 жовтня 2025 року.
Ухвалою Верховного Суду від 24 лютого 2026 року (провадження 
№ 61-2217ск26), у складі судді Грушицького А. І., касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків, а саме: надати суду заяву про поновлення строку на касаційне оскарження із наведеними причинами пропуску строку на касаційне оскарження, сплатити судовий збір та подати уточнену касаційну скаргу.
Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення R067111295821, копія ухвали Верховного Суду від 24 лютого 2026 року вважається врученою ОСОБА_1 06 березня 2026 року.
14 березня 2026 року ОСОБА_1 подала заяву про усунення недоліків касаційної скарги, до якої долучено уточнену касаційну скаргу, клопотання про звільнення від сплати судового збору та заяву про поновлення строку на касаційне оскарження.
Ухвалою Верховного Суду від 18 березня 2026 року (провадження 
№ 61-2217ск26) у складі судді Грушицького А. І., у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовлено. Продовжено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги, встановлений ухвалою Верховного Суду від 24 лютого 2026 року, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.
Продовжуючи строк для усунення недоліків касаційної скарги Верховний Суд вказав, що заявниці необхідно сплатити судовий збір в сумі 665,60 грн та надати докази щодо недотримання апеляційним судом вимог, встановлених статтею 272 ЦПК України.
08 квітня 2026 року до Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшла заява про відвід судді Грушицького А. І. Заява мотивована тим, що існують обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді, який на її думку приймає незаконні рішення, порушує Конституцію України і безпідставно постановив ухвалу про залишення касаційної скарги без руху вимагаючи сплати судового збору.
Ухвалою Верховного Суду від 08 квітня 2026 року у складі судді 
Грушицького А. І., заяву ОСОБА_1 про відвід судді визнано необґрунтованою та передано для вирішення іншому судді.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду від 08 квітня 2026 року заяву Демчук Л. В. про відвід судді передано для вирішення судді Шиповичу В. В.
Відповідно до частин другої та третьої статті 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.
Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді (частина восьма 
статті 40 ЦПК України).
Необхідності вирішувати питання про відвід у судовому засіданні з повідомленням учасників справи не встановлено.
Заява  ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Грушицького А. І. мотивована тим, що існують обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді, який приймав незаконні, на думку заявниці, судові рішення.
Підстави для відводу судді передбачені, зокрема частиною першою 
статті 36 ЦПК України, згідно із якою суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.
До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя (частина третя статті 36 ЦПК України).
Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (частина четверта статті 36 ЦПК України).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» (№ 33949/02, § 49-52, від 09 листопада 2006 року) зазначено, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.
Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного.
Правова оцінка судовим рішенням ухваленим Верховним Судом у складі судді Грушицького А. І., які набрали законної сили, не належить до повноважень судді, який вирішує питання про відвід, а незгода ОСОБА_1 із цими рішеннями не є підставою для відводу судді Грушицького А. І., в силу імперативних приписів частини четвертої статті 36 ЦПК України.
На час вирішення заяви  ОСОБА_1 про відвід відсутні підстави вважати, що суддя Верховного Суду Грушицький А. І. виявляє особисту упередженість та/або має пряму чи побічну заінтересованість у результаті розгляду справи № 295/11639/20.
Необґрунтоване усунення судді від участі у розгляді справи є порушенням права на справедливий суд.
Оскільки під час розгляду заяви ОСОБА_1 передбачені законом підстави для відводу судді не встановлені, у задоволенні заяви необхідно відмовити.
В межах вирішення питання про відвід судді не вирішується питання про звернення до Конституційного Суду України.
Керуючись статтями 2, 33, 34, 36, 40 ЦПК України, Верховний Суд, у складі судді Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Грушицького Андрія Ігоровича у справі № 295/11639/20 відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.
Суддя В. В. Шипович